Cod ECLI    ECLI:RO:JDCTA:2023:002.######
#######
JUDECĂTORIA CONSTANŢA – SECŢIA PENALĂ
Operator de date cu caracter personal nr. 3047

Dosar nr. ###/212/2020

SENTINŢA PENALĂ NR.####
Şedinţa publică de la data de 07 septembrie 2023
Instanţa constituită din:
PREŞEDINTE: ##### ##### ########
GREFIER: ###### ######
Cu participarea reprezentantului Ministerului ###### – procuror ###### ##### din cadrul Parchetului de pe lângă Judecătoria Constanţa

Pe rol examinarea cauzei privind pe inculpatul ###### ###### #######, trimis în judecată sub aspectul săvârşirii infracţiunii de abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art.297 alin.1 C.p. rap. la art.13² din Legea nr.78/2000 pe inculpata ######## #######, trimisă în judecată sub aspectul săvârşirii infracţiunii de complicitate la abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art.48 alin.1 rap la art.297 alin.1 C.p. rap. la art.13² din Legea nr.78/2000, pe inculpatul ##### #######, trimis în judecată sub aspectul săvârşirii infracţiunii de complicitate la abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art.48 alin.1 rap la art.297 alin.1 C.p. rap. la art.13² din Legea nr.78/2000.
Dezbaterile asupra fondului  au avut loc în şedinţa publică din data de 14 iunie  2023 consemnate în încheierea de şedinţă de la acea dată care face parte  integrantă din prezenta, când instanţa, în conformitate cu disp.art.391 c.pr.penală, a dispus că deliberarea şi pronunţarea vor avea loc la data de  10 august  2023, apoi la 07 septembrie 2023 când a dispus următoarele :

INSTANŢA,

Deliberând asupra cauzei penale de față, constată următoarele:
Prin rechizitoriul Parchetului de pe lângă Tribunalul Constanța emis la data de 30.12.2019 în dosarul de urmărire penală nr. ###/P/2018, au fost trimiși în judecată inculpații:
1. ###### ###### #######, sub aspectul săvârşirii infracţiunii de abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art. 297 alin. 1 C.pen. rap. la art. 13² din Legea nr. 78/2000;
2. ######## #######, sub aspectul săvârşirii infracţiunii de complicitate la abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art. 48 alin. 1 rap la art. 297 alin. 1 C.pen. rap. la art. 13² din Legea nr.78/2000;
3. ##### #######, sub aspectul săvârşirii infracţiunii de complicitate la abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art. 48 alin. 1 rap la art. 297 alin. 1 C.pen. rap. la art. 13² din Legea nr. 78/2000.
În fapt, în actul de sesizare s-a reținut, în esență:
- în sarcina inculpatului ###### ###### #######, că, în calitate de primar al oraşului ######, cu intenţie, a efectuat demersuri, cu încălcarea dispoziţiilor legale, în vederea vânzării imobilului teren în suprafaţă de 3.150 mp, număr carte funciară 102458/######, ce împrejmuieşte Restaurantul Litoral din ######, către S.C. ##### ##### ##### S.R.L., societate care administra restaurantul de mai sus, şi a încheiat, prin semnătură delegată, contactul de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr. 197 la Biroul Notarial ##### #######, în schimbul preţului de 189.000 euro, asigurând astfel un folos necuvenit S.C. ##### ##### ##### S.R.L., respectiv suprafaţa de teren ce a trecut, în mod nelegal, în patrimoniul S.C. ##### ##### ##### S.R.L.
Vânzare-cumpărare a avut loc cu încălcarea dispoziţiilor art. 36 alin. 5 lit. b rap. la art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001 privind administraţia publică locală, care prevede că hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie.
În concret, Hotărârea Consiliului local al oraşului ###### nr.223/23.12.2016, prin care s-a hotărât vânzarea imobilului-teren sus-menţionat către S.C. ##### ##### S.R.L. a fost votată de 11 consilieri dintre cei 17 în funcţie, însă două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie este 11, 33 (3), astfel că nu a fost întrunit numărul necesar de voturi pentru adoptarea hotărârii.
În subsidiar, vânzarea-cumpărarea a avut loc şi cu încălcarea dispoziţiilor art. 123 alin. 1, 2 şi 3 din Legea nr. 215/2001 privind administraţia publică locală, respectiv fără organizarea licitaţiei publice, aşa cum în mod imperativ prevede actul normativ amintit, şi, prin invocarea, în mod simulat, a aparentei excepţii de la obligativitatea organizării licitaţiei prevăzute de la alin. 3, respectiv că vânzarea unui teren aflat în proprietatea privată a unităţii administrativ-teritoriale pe care sunt ridicate construcţii, constructorii de bună-credinţă ai acestora beneficiază de un drept de preempţiune la cumpărarea terenului aferent construcţiilor, ipoteză ce nu se aplica în cazul vânzării imobilului-teren în suprafaţă de 3.150 mp, ce împrejmuieşte Restaurantul Litoral din ######, către S.C. ##### ##### ##### S.R.L.
- în sarcina inculpatei ######## ####### că, în calitate de secretar oraş, cu intenţie, cu ocazia şedinţei de consiliul local din data de 23.12.2016, a facilitat adoptarea unei hotărâri de consiliu local care în realitate nu fusese adoptată , prin aceea că a contrasemnat pentru legalitate, Hotărârea de Consiliului Local ###### nr.229/23.12.2016, act administrativ ce a intrat în circuitul juridic şi ulterior a constituit temei pentru încheierea de către inculpatul ###### ###### #######, prin semnătură delegată, a contactului de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr.197 la Biroul Notarial ##### #######, pentru suprafaţa de de 3.150 mp, număr carte funciară 102458/######, în schimbul preţului de 189.000 euro, asigurând astfel un folos necuvenit S.C. ##### ##### ##### S.R.L., respectiv suprafaţa de teren ce a trecut, în mod nelegal, în patrimoniul S.C. ##### ##### ##### S.R.L.
- în sarcina inculpatului ##### ####### că, în calitate de preşedinte şedinţă al Consiliului Local ######, cu ocazia şedinţei de consiliul local din data de 23.12.2016, cu intenţie, a facilitat adoptarea unei hotărâri de consiliu local care în realitate nu fusese adoptată , prin aceea că a semnat Hotărârea de Consiliului Local ###### nr.229/23.12.2016, act administrativ ce a intrat în circuitul juridic şi ulterior a constituit temei pentru încheierea de către inculpatul ###### ###### #######, prin semnătură delegată, a contactului de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr.197 la Biroul Notarial ##### #######, pentru suprafaţa de de 3.150 mp, număr carte funciară 102458/######, în schimbul preţului de 189.000 euro, asigurând astfel un folos necuvenit S.C. ##### ##### ##### S.R.L., respectiv suprafaţa de teren ce a trecut, în mod nelegal, în patrimoniul S.C. ##### ##### ##### S.R.L.
Cei doi inculpați, ##### ####### şi ######## #######, prin conduita contrară legii, au înlesnit primarului ###### ###### ####### vânzarea terenului în suprafaţă de 3.150 mp, deşi consiliul local, ca entitate, prin votul dat, nu a aprobat această vânzare-cumpărare a imobilului.
Totodată, este de menționat că autorul rechizitoriului a învestit instanța de judecată cu soluționarea unei chestiuni prealabile, respectiv excepția de nelegalitate a Hotărârii de Consiliul Local ###### nr. 229/23.12.2016.
În dovedirea situației de fapt expuse anterior, în cursul urmăririi penale au fost administrate următoarele mijloace de probă:
• Declaraţii reprezentant persoană vătămată;
• Declaraţii suspecţi;
• Declaraţie inculpaţi;
• Procesele-verbale întocmite de organele de cercetare ale poliţiei judiciare;
• Proces-verbal de cercetare la faţa locului;
• Fotografii judiciare;
• Raport evaluare;
• Proces-verbal de percheziţie domiciliară şi la sediul profesional;
• Proces-verbal de punere în executare a mandatelor de supraveghere tehnică privind corespondenţa electronică;
• Înscrisuri;
• Imagini video;
• Fişe de cazier judiciar.
Prin încheierea nr. ### din 06.10.2020, judecătorul de cameră preliminară din cadrul Judecătoriei ########, după ce a constatat nelegalitatea unor acte de urmărire penală și a dispus excluderea unor probe, iar procurorul a comunicat că își menține dispoziția de trimitere în judecată, a constatat legalitatea sesizării instanței, a actelor de urmărire penală și a probelor administrate și a dispus începerea judecății, iar prin încheierea nr. ###/02.12.2020 pronunțată de Tribunalul Constanța în dosarul nr. ####/118/2020, a fost respinsă contestația, astfel că încheierea prin care s-a dispus începerea judecății a rămas definitivă.
#### de precizat că prin încheierea judecătorului de cameră preliminară, s-a dispus excluderea unor probe, astfel că acestea nu vor fi avute în vedere la deliberare, respectiv:
- procesul-verbal din data de 20.12.2019 a BCCO Constanţa, de la f. 9 – 10, vol. III dup;
- adresa nr. 23976/04.12.2015 emisă de INSTITUŢIA PREFECTULUI – JUDEŢUL CONSTANŢA, aflată la f. 11-13, vol. III dup;
- CD-urile de la f. 20, vol. III dup, numai în ceea ce priveşte comunicările efectuate pe adresele de e-mail ############################# şi ######################### în afara perioadei menţionate în mandatele de supraveghere tehnică nr. 1718 şi nr. 1719, respectiv în afara perioadei 16.12.2019 – 14.01.2020.
La termenul de judecată din data de 12.03.2021, după citirea actului de sesizare, inculpații și-au exprimat pozițiile procesuale, în sensul că au negat săvârșirea faptelor și au solicitat readministrarea probelor din cursul urmăririi penale, astfel că instanța a dispus ca cercetarea judecătorească să se desfășoare în procedură de drept comun.
În cursul cercetării judecătorești, au fost audiați martorii ##### ##### ########, ######### ########, Chiparu #####, ########## ###### ######, ##### #######, ###### ##### ####, ######### #######, ############ #########, ##### ######, ############## #######, ##### #####, #### #####, ######## #######, ####### ##########, ##### ###### ######, ######### #####, ###### ######, ########## ########, #### #####, #### #####, #### ########, ####### ##########-######, Schroder ######, #### ####, Jeacă #######, precum și inculpații ###### ###### #######, ######## ####### și ##### ######.
Totodată, la solicitarea părților, s-a dispus audierea în ședință publică a înregistrării audio-video a ședinței Consiliului Local al UAT ###### din data de 23.12.2016.
În urma dezbaterilor asupra fondului ce au avut loc la termenul din data de 14.06.2023, instanța a reținut cauza spre soluționare.
Analizând acuzația formulată, prin prisma întreg probatoriului administrat și a apărărilor invocate, reține următoarele:
În cuprinsul actului de sesizare a fost descrisă situația de fapt redată în continuare, pe baza probelor administrate în cursul urmăririi penale, respectiv că inculpatul ###### ###### ####### este primarul oraşului ######, fiind ales în această funcţie electivă la data de 05.06.2016. Acesta deţine în acelaşi timp şi preşedinţia organizaţiei locale a Partidului Naţional Liberal (PNL).
Tot în urma alegerilor locale din 2016, a fost ales în funcţia de consilier local şi martorul Chiparu #####, din partea Partidului ####### #### (PRM), şi ulterior, dintre consilierii locali, a fost ales în funcţia de viceprimar al oraşului.
#### de menţionat faptul că, la nivel local, PNL şi PRM se aflau de facto într-o alianţă, astfel că, la nivelul Consiliului Local ######, votau, de principiu, în aceeaşi direcţie, iar Partidul Social ########, prin consilierii săi, se afla în opoziţie, după cum rezultă din declaraţiile consilierilor locali ce au fost audiaţi în cauză.
Martorul Chiparu ##### este şi asociat la S.C. ##### ##### ##### S.R.L., societate care îl are administrator pe martorul Schroder ######, cetăţean german de origine română, fratele lui Chiparu #####.
Până în iunie 2016, Chiparu ##### a fost şi administrator al S.C. ##### ##### ##### S.R.L., însă prin hotărârea adunării generale a asociaţilor nr.1/29.06.2016, Chiparu ##### se retrage din funcţia de administrator şi se numeşte în această funcţie, pe termen nelimitat, Schroder ######.
#### ##### ##### ##### S.R.L. deţinea în proprietate imobilul Restaurant Litoral din ###### ####, imobil compus din construcţie restaurant şi terenul de sub construcţie.
Imobilul (construcţie restaurant + terenul de sub construcţie) era înscris în carea funciară cu număr 102458/###### potrivit încheierii de carte funciară nr.15800/19.03.2010, avea număr cadastral 1099, construcţia avea suprafaţa de 2.050, 45 mp, conform fişei corpului de proprietate, iar terenul de sub construcţie o suprafaţă de 2.211, 79 mp, deci suprafaţa terenului pe care era aşezată construcţia era mai mare decât talpa contrucţiei în sine.
#### ##### ##### ##### S.R.L. a achiziţionat activul constând în Restaurant Litoral teren intravilan în suprafaţă de 2.050, 45 mp şi construcţii, de la soţii ######## ##### şi ########, în baza contractului de vânzare-cumpărare autentificat de BNP ##### ####### ###### sub nr.364/19.03.2010.
######## ##### şi ######## au achiziţionat imobilul de la vânzător ###### ######, care, la rândul său, l-a cumpărat de la S.C. ######## ####### S.R.L., care la rândul, său l-a achiziţionat de la S.C. ######## ##### S.R.L., iar această din urmă societate l-a achiziţionat de la S.C. ###### S.A.
În fine, S.C. ###### S.A. a obţinut dreptul de proprietate asupra activului Restaurant Litoral în baza Ordinului Ministrului Comerţului şi Turismului nr.154/26.04.1991, iar dreptul de proprietate asupra terenului a fost obţinut în baza Certificatului de atestare a deptului de proprietate asupra terenurilor ##### ### #######/03.03.2000, emis de Autoritatea Naţională pentru Turism.
Certificatele de atestare a dreptului de proprietate asupra terenurilor erau emise în virtutea Hotărârii de Guvern nr.834/1991, privind stabilirea şi evaluarea unor terenuri aflate în patrimoniul societăţilor cu capital de stat.
Potrivit planului de situaţie anexat Certificatului de atestare a dreptului de proprietate asupra terenurilor ##### ### #######/03.03.2000, întocmit de S.C. ###### S.A. Constanţa şi depus la OCOT Constanţa (precursorul Oficiului de Cadastru şi Publicitate Imobiliară Constanţa), înregistrat sub nr.1822/04.02.2000, rezultă că terenul ce înconjura suprafaţa de teren pe care se afla construit Restaurantul Litoral era menţionat domeniu public, inclusiv zona în care se afla o rampă.
În acelaşi timp, prin contractul de folosinţă  nr.4/01.04.2015, Primăria Oraşului ###### a dat în folosinţă către S.C. ##### ##### ##### S.R.L., pe o perioadă de 49 ani, o suprafaţă de 3.150 mp, exact terenul care înconjoară suprafaţa de teren pe care se află construit Restaurantul Litoral.
Pentru o imagine de ansamblu, a celor două terenuri şi modul cum sunt configurate, este imporant de vizualizat ortofotoplanul, ce asigură o proiecţie din spaţiu asupra imobilelor, plan ce este ataşat la documentaţia cadastrală, pe un fond de culoare verde.
Tot potrivit documentaţiei cadastrale, imobilul (construcţie restaurant + terenul de sub construcţie) în suprafaţă de 2.211, 79 mp, este un imobil distinct de terenul în suprafaţă de 3.150 mp, care este un alt imobil.
Potrivit adresei Oficiului de Cadastru şi Publicitate Imobiliară Constanţa nr.3749/05.04.2019, cele două imobile sunt imobile distincte, nu există suprapunere între ele, deci situaţia juridică şi factuală a acestora era cât se poate de clară.
Prin Hotărârea de Consiliu Local nr.272/26.11.2014 (poziţia 3927, parcela ###### Spitalelor Civile Bucureşti) de completare a Hotărârii de Consiliu Local nr.35/15.02.2007, terenul  de 3.150 mp (categoria de folosinţă curţi construcţii), care nu fusese înscris în cartea funciară până la acel moment, a fost inventariat în domeniul privat al unităţii administrative teritoriale ######.
Anterior, prin Horărârea de Consiliu Local nr.117/31.03.2003, bunurile au trecut din domeniul public, în domeniul privat al unităţii administrativ teritoriale ######.
Prin încheierea nr.#####/08.09.2015, imobilul a fost înscris în cartea funciară a unităţii administrativ teritoriale ######, având număr carte funciară 102458/###### şi număr cadastral 105824.
Pe terenul de 3.150 mp nu existau construcţii. Acesta a fost individualizat, în concret, pe parcursul cercetărilor în baza cercetării la faţa locului, materializată într-un proces-verbal din data de 20.08.2019, de cercetare la faţa locului, căruia i-au fost ataşate fotografii judiciare.
La data de 02.10.2015, S.C. ##### ##### ##### S.R.L., depune la Primăria Oraşului ######, cererea înregistrată sub nr.27977, privind cumpărarea terenului de 3.150 mp, aşa cum am precizat mai sus, teren ce înconjoară terenul pe care se află amplasat Restaurantul Litoral.
Cererea privind cumpărarea imobilului a fost semnată personal de Chiparul #####, asociat şi administrator S.C. ##### ##### ##### S.R.L., la acea dată.
Nu este lipsit de importanţă faptul că reprezentanţii PRM şi PNL votau împreună în Consiliul Local ###### şi faptul că viceprimarul Chiparu ##### era implicat în administarea afacerii Restaurant Litoral, pentru a înţelege mai departe de ce s-au efectuat demersuri asiduue pentru vânzarea terenului de 3.150 mp către S.C. ##### ##### ##### S.R.L.
Grav nu este că terenul a fost vândut către societatea sus-menţionată, ci că vânzarea-cumpărarea a avut loc cu încălcarea dispoziţilor legale, după cum vom explica în cele ce urmează.
Urmare a cererii nr.27977/02.10.2015, S.C. ##### ##### ##### S.R.L., semnată de Chiparu #####, privind cumpărarea terenului în suprafaţă de 3.150 mp,  inculpatul ###### ###### #######, în calitate de primar, iniţiază către Consiliul Local ######, propunerea de vânzare a suprafeţei de 3.150 mp.
#### de remarcat că pe ordinea de zi din data de 23.12.2016, la punctul 23, este menţionat vânzare prin negociere a unor terenuri, fără a fi identificate în concret terenurile care sunt supuse votului pentru a fi vândute. Acestea nu sunt identificate în ordinea de zi şi nici nu sunt trecute în vreo anexă la ordinea de zi.
La data de 23.12.2016, a avut loc şedinţa de consiliu, ocazie cu care abia acum li se distribuie consilierilor locali, materialele pentru şedinţa din aceeaşi dată, şedinţă în care urma să se voteze vânzarea prin negociere a unor terenuri.
Materialele distribuite consilierilor locali constau în proiectele de hotărâri de consiliu local, rapoartele comisiilor de specialitate, raporatele de evaluare pentru imobilele cu privire la care urma să se voteze vânzarea, precum şi alte înscrisuri necesare şedinţei.
Practic, abia din materialele distribuite în ziua şedinţei, consilierii au putut să identifice care sunt imobilele cu privire la care se votează dacă se aprobă sau nu vânzarea.
Printre proiectele de hotărâri de consiliu local ce vizau vânzarea de terenuri prin negociere, se afla şi vânzarea suprafeţei de 3.150 mp, cu număr carte funciară 102458/######, ce înconjura terenul pe care era construit Restaurantul Litoral, suprafaţă de teren care se afla deja în folosinţa S.C. ##### ##### ##### S.R.L., potrivit contractului de folosinţă nr.4/01.04.2015.
Potrivit proiectului de hotărâre de consiliu, se însuşea raportul de evaluare a terenului de 3.150 mp, la valoarea de 60 euro/mp fără TVA, se aproba vânzarea cu avans minim 25% şi plata în rate anuale pe o perioadă de 5 ani, pentru restul sumei.
#### de menţionat că în cuprinsul proiectului de hotărâre la art.2 lit.b) destinaţia terenului este menţionat: teren aferent Restaurantului Litoral, fără a fi explicitată această sintagmă.
Potrivit procesului-verbal de şedinţă privind şedinţa din 23.12.2016, au participat următorii consilieri: ###### ##### ####, ###### ##### ######, ###### ######, Chiparu #####, #### ##### ######, ###### ########, ##### ###### ######, ###### #########, #### ########, #### #####, ####### ##########, ######## #######, ##### #######, ########## ########, ######### ##### şi ####### ########## ######.
Consiliera ##### ##### a lipsit de la şedinţa de consiliu, aşa cum rezultă şi din foaia colectivă de prezenţă.
Consiliul Local ###### avea 17 consilieri în funcţie, în acord cu dispoziţiile art.29 din Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, în vigoare la acea vreme.
La şedinţă au mai participat inculpatul ###### ###### #######, ######## #######, în calitate de secretar al oraşului, şi a fost condusă în calitate de preşedinte de şedinţă, de consilierul ##### #######.
Ajungând la punctul 23 din ordinea de zi, din cuprinsul procesului-verbal se observă faptul că se face referire la vânzarea unor imobile, cum ar fi terenurile aferente hotelurilor New Holiday, Bucegi, etc., fără însă a fi vreo menţiune cu privire la terenul de 3.150 mp.
Tot din cuprinsul procesului-verbal rezultă că viceprimarul Chiparu ##### părăseşte sala de consiliu şi nu participă la vot, după care se supune la vot proiectul de hotărâre.
Din procesul-verbal nu rezultă despre ce hotărâre este vorba însă, din declaraţiile consilierilor locali, ce au fost audiaţi în calitate de martori în cauză, coroborat cu ieşirea viceprimarului Chiparu ##### din sala de consiliu şi preţul de vânzare de 60 de euro, concluzionăm că s-a supus la vot propunerea de vânzare prin negociere a unor terenuri, printre care se afla şi terenul de 3.150 mp.
#### de relevat modul total lipsit de profesionalism de întocmire a procesului-verbal de şedinţă, cu greu putându-se stabili de către un terţ, ce anume s-a supus la vot şi dacă chestiunea a fost sau nu adoptată prin vot.
#### prin coroborare cu alte elemente s-a putut stabili dacă a fost supusă la vot propunerea privind vânzare prin negociere a unor terenuri, printre care se afla şi terenul de 3.150 mp. Pentru alţi terţi – persoane private, chiar instituţii sau alte autorităţi ale statului – în afara organelor de urmărire penală care dispun de mijloacele legale necesare, ar fi fost aproape imposibil să verifice dacă în mod real propunerea sus-menţionată de vânzare a terenurilor şi individualizarea în concret a acestora, a fost dezbătută şi supusă la vot, precum şi rezultatul votului.
De altfel, din vizionarea imaginilor video înregistrate cu ocazia şedinţei, preşedinte de şedinţă ##### ####### nu anunţă public rezultatul votului ci doar consemnează rezultatul.
O altă menţiune pe care o învederăm este faptul că au existat dispute între consilieri privind preţul de evaluare al terenului supus votului în ceea ce priveşte vânzarea.
Rezultatul votului a fost după cum urmează: 11 voturi pentru vânzare, 4 voturi abţinere (########## ########, ##### ###### ######, #### ##### şi ####### ########## ######), 1 vot lipsă (Chiparu #####), iar consiliera ##### ##### a lipsit de la şedinţa de consiliu.
Practic, din numărul de 17 consilieri în funcţie, au vot în favoarea propunerii de vânzare, 11 consilieri, exact consilierii PNL şi PRM, reconfirmând ipoteza unei alianţe între consilierii celor două partide la nivelul consiliului local.
Procesul-verbal de şedinţă din data de 23.12.2019, a fost redactat de ######### #######, şi semnat de preşedintele de şedinţă consilier ##### ####### şi secretar oraş jurist ######## #######.
După cum susţine martorul ########## ########, materialele privind şedinţa de consiliu le-au primit în ziua şedinţei, contrar prevederilor art.39 alin.3 din Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, şi chiar a propriului regulament de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######, adoptat prin Hotărârea de Consiliu nr.151/29.08.2016, care reia, în cuprinsul art.34 alin.3, dispoziţiile legale în materie.
Astfel, potrivit art.39 alin.3 din lege, convocarea consiliului local se face în scris, prin intermediul secretarului unităţii administrativ teritoriale, cu cel puţin 5 zile înainte şedinţelor ordinare sau cu cel puţin 3 zile înainte de şedinţele extraordinare. Odată cu notificarea convocării, sunt puse la dispoziţie consilierilor locali materialele înscrise pe ordinea de zi.
####, termenul de minimum 5 zile nu a fost respectat, iar chestiunea are relevanţă întrucât nu a permis aprofundarea materialelor supuse analizei de către toţi consilierii locali, cu atât mai mult cu cât, în ordinea de zi, aşa cum am mai menţionat, nu erau specificate în concret terenurile a căror vânzare este supusă votului consilierilor locali.
Aşa cum deja am arătat, din numărul de 17 consilieri în funcţie, au votat în favoarea vânzării terenului de 3.150 mp, 11 consilieri.
Potrivit dispoziţiilor art.45 alin.3 din Legea nr.215/2001, hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie, iar legea nu prevede nici o excepţie de la această regulă.
În mod evident, votul privind vânzarea unui imobil din domeniul privat al unităţii administrativ teritoriale este un vot privind patrimoniul, astfel că, şi în această ipoteză, se aplica fără nici un dubiu regula celor două treimi din numărul total al consilierilor locali, pentru ca hotărârea de consiliu local să fie adoptată.
#### de două treimi din numărul total al consilierilor locali din Consiliul Local ###### este de 11, 33 (3), respectiv (17:3X2).
Nu putea fi întrunită exact această cotă, însă acesta este minimum de voturi cerut de lege, astfel încât, în măsura în care nu poate fi întrunită, în mod evident, devine relevant numărul de consilieri superior cotei de 2/3, respectiv numărul de 12 consilieri.
Cu toate acestea, în favoarea adoptării horărârii de consiliul local au votat doar 11 consilieri, ceea ce însemna că hotărârea nu a fost adoptată, nefiind întrunită majoritatea indicată de lege.
În mod normal, preşedintele de şedinţă, în concret inculpatul ##### #######, ar fi trebuit să anunţe dacă proiectul de hotărâre de consiliu local supus votului a fost sau nu adoptat.
Cu toate acestea, procesul-verbal din data de 23.12.2019, semnat de ##### #######, în calitate de preşedinte de şedinţă, şi ######## #######, în calitate de secretar al oraşului, nu cuprinde menţiunea dacă proiectul de hotărâre ce viza vânzarea de terenuri a fost sau nu adoptat.
Potrivit art.41 din Legea nr.215/2001, şedinţele consiliului local sunt conduse de un preşedinte de şedinţă.
Totodată art.42 alin.4 din acelaşi act normativ prevede că, preşedintele de şedinţă, împreună cu secretarul unităţii administrativ teritoriale îşi asumă, prin semnătură, responsabilitatea veridicităţii celor consemnate.
Mai mult, Regulamentul de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######, adoptat prin Hotărârea de Consiliu Local nr.151/29.08.2016, şi care ea în vigoare la data de 23.12.2016, stipulează, la art.10 alin.1 lit. a-c, că preşedintele de şedinţă:
- conduce şedinţele de consiliu local;
- supune votului consilierilor proiectele de hotărâri, asigură numărarea voturilor şi anunţă rezultatul votării, cu precizarea voturilor pentru, a voturilor contra şi a abţinerilor;
- semnează hotărârile adoptate de consiliul local.
Din cele ce preced, respectiv Legea administraţiei publice locale şi Regulamentul de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######, rezultă fără dubiu că preşedintele de şedinţă are un rol foarte important în desfăşurarea şedinţelor.
#### un rol deosebit al preşedintelui este acela de a anunţa rezultatul votării şi semnează hotărârile adoptate, deci preşedintele este cel stabileşte, în funcţie de numărul de voturi, şi în mod evident în acord cu legea, dacă un proiect de hotărâre a fost sau nu adoptat de consiliul local prin vot.
Mai mult decât atât, art.47 alin.1 din lege, statuează că hotărârile consiliului local se semnează de preşedintele de şedinţă, şi se contrasemnează, pentru legalitate, de către secretar.
####, semnarea de către preşedintele de şedinţă a formularului de hotărâre, la secţiunea PREŞEDINTE DE ŞEDINŢĂ, echivalează cu faptul că preşedintele de şedinţă confirmă însăşi adoptarea hotărârii de consiliu local. Alături de preşedintele de şedinţă, un rol important îl are secretarul oraşului, care semnează hotărârea pentru legalitate. Simpla executare a semnăturii pe formularul de hotărâre, la secţiunea CONTRASEMNEAZĂ, echivalează cu faptul că secretarul confirmă legalitatea hotărârii de consiliu local.
Or, deşi au votat în favoarea vânzării prin negociere a unor terenuri, 11 consilieri, număr insuficient pentru a aprecia că a fost întrunită limita minimă cerută de lege, de 2/3 din numărul total de 17 consilieri în funcţie, ##### #######, în calitate de preşedinte de şedinţă, şi ######## #######, în calitate de secretar al oraşului, au decis, prin încălcarea legii, că proiectul de hotărâre a fost adoptat.
Practic prin încălcarea legii, ##### ####### şi ######## ####### au facilitat adoptarea unei hotărâri de consiliu local care în realitate nu fusese adoptată.
Prin mijlocirea celor doi, proiectul de hotărâre a devenit o hotărâre în sine, i-a fost conferit număr de înregistrare – 229/23.12.2016 – şi astfel a intrat în circuitul juridic al actelor administrative.
####, după cum se poate observa, viciul ce afectează Hotărârea de Consiliul Local ###### nr.229/23.12.2016, nu este un simplu viciu de nelegalitate, ci afectează însăşi existenţa hotărârii de consiliul local.
Astfel, responsabilitatea legală privind adoptarea hotărârii de consiliu local nu o priveşte doar pe inculpata ######## #######, în calitate de secretar, care nu a vegheat la respectarea legalităţii hotărârii, ci şi pe ##### ####### care, prin semnătura aplicată pe formularul hotărârii, nu a ignorat un simplu motiv de nelegalitate, ci a validat, contra legem, însăşi adoptarea hotărârii de consiliu local, viciul cel mai grav ce poate afecta o hotărâre de consiliu local.
Apărarea inculpatului ##### #######, potrivit căruia nu avea printre atribuţii aceea de a decide dacă o hotărâre este adoptată sau nu în urma votului nu poate fi primită.
Exact acesta este unul dintre cele mai importante atribute ale preşedintelui de şedinţă, stabilite de Legea nr.215/2001, şi detaliate în Regulamentul de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######.
În caz contrar, ar însemna ca instituţia preşedintelui de şedinţă este golită de conţinut, nu şi-ar mai găsi raţiunea, iar instituţia secretarului primăriei ar fi cea care ar decide dacă o hotărâre este sau nu adoptată.
Practic, în interpretarea oferită de inculpatul ##### #######, ar însemna că secretarul de primărie decide cu privire la activitatea din consiliul local, ceea ce este nelegal, în mod evident.
Or, aparatul primarului, din care face parte şi secretarul, a fost conceput de legiuitor, să sprijine, să ofere sfaturi de specialitate decidenţilor, şi nu să decidă în locul consiliului local.
Atributul secretarului care trebuie să-l informeze (nu decide) pe preşedintele de şedinţă cu privire la cvorumul (se referă la cel indicat de lege) necesar adoptării hotărârilor de consiliu local, nu-l exonerează pe preşedintele de şedinţă de responsabilitate; acesta trebuie să cunoască şi singur actul normativ esenţial pentru administratiţa publică locală. Oricum în cauză, acţiunea penală este exercitată împotriva ambelor persoane.
Eventuala apărare a inculpaţilor potrivit cărora legea nu specifică ce se întâmplă când cota de 2/3 din numărul consilieri nu este număr întreg şi s-a apelat la o operaţiune de interpetare a legii, nu poate fi primită.
În primul rând cota de 2/3 este o limită minimă prevăzută de lege, ceea ce înseamnă că nimic nu împiedică obţinerea unui număr superior de voturi.
#### din cursul anului 2015, aşa-zisa problemă a cotei de 2/3 din numărul total de 17 consilieri în funcţie, care nu era decât o falsă problemă, fusese tranşată.
În realitate, sub pretextul interpretării legii, a loc avut încălcarea acesteia, chiar dacă legea nu prevedea în mod expres ce întâmplă când cota de 2/3 nu este număr întreg.
#### interpretarea legii nu poate folosi drept pretext pentru încălcarea acesteia.
De altfel, OUG nr.57/2019 privind Codul Administrativ, act normativ care abrogă Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, menţine acelaşi principiu privind votul în referie la patrimoniul unităţilor administrativ teritoriale , doar că în cuprinsul art.5 lit.dd prevede, în mod expres, că prin majoritate calificată se înţelege primul număr natural care este mai mare decât valoarea numerică rezultată în urma aplicării fracţiei/procentului stabilite/stabilit prin lege la totalul membrilor organului colegial stabilit în condiţiile legii.
În realitate nu există nici o diferenţă, nici măcar de interpretare, între vechiul şi noul act normativ ce reglementază materia vânzării imobilelor aparţinând unităţilor administrativ teritoriale, ci doar, aproape redundant, se prevede, în mod expres, ce întâmplă când cota de 2/3 nu este număr întreg.
De altfel, chestiunea fusese deja tranşată şi învederată aparatului administrativ la primarului încă din cursul anului 2015, deci nu putea să mai fie o enigmă chestiunea în discuţie.
Oricum, întregirea cotei 2/3 în sensul obţinerii al 12-lea vot era o chestiune de matematică elementară în speţă întrucât, este un adevăr absolut şi necontestat că numărul 11 (numărul de voturi obţinut în concret) < 11, 33 (3)  (cota de două treimi din numărul total al consilierilor locali din Consiliul Local ######).
Matematica nu minte, este, clară iar numărul 11 este mai mic decât 11, 33 (3).
În concluzie, proiectul de hotărâre de consiliu local vânzare prin negociere a unor terenuri, printre care se afla şi terenul de 3.150 mp, aflat la punctul 23 pe ordinea de zi, nu putea fi adoptat datorită numărului insuficient de voturi, aflat sub limita prevăzută de lege.
Doar prin acţiunea, contrară legii, a inculpaţilor ##### ####### şi ######## #######, acest proiect de hotărâre a devenit hotărâre de consiliu local, ce a fost introdusă în circuitul juridic.
Ulterior, martorul ########## ########, în calitate de consilier local, a formulat plângere prin care solicita revocarea Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016, plângere pe care a înregistrat-o la Primăria Oraşului ###### sub nr.7820/12.01.2017.
În acest sens, inculpatul ###### ###### ####### a pus pe ordinea de zi din data de 31.01.2017, proiectul de hotărâre de consiliu local privind revocarea Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016.
Martorul ########## ######## a atacat şi în contencios administrativ Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016, însă Tribunalul Constanţa – Secţia Constencios Administrativ şi Fiscal, prin sentinţa civilă nr.####/03.11.2017, a respins acţiunea reclamantului ########## ########, ca lipsită de interes, fără a analiza pe fond legalitatea hotărârii de consiliu local.
#### de remarcat că, tot în şedinţa de consiliu local din data de 31.07.2017, la punctul 1, a fost pus pe ordinea de zi proiectul de hotărâre privind modificarea şi completarea Hotărârii de Consiliu Local nr.151/2016, prin care fusese adoptat Regulamentul de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######.
Cu 12 voturi pentru, a fost astfel adoptată Hotărârea de Consiliu Local nr.1/31.01.2017, de modificare şi completare a Hotărârii de Consiliu Local nr.151/2016, prin care fusese adoptat Regulamentul de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######.
Practic, prin Hotărârea de Consiliu Local nr.1/31.01.2017, se modifică art.50 alin.3 din regulament, în sensul că, hotărârile de consiliu privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie, unde 2/3 reprezintă un număr de 11 consilieri locali.
O primă chestiune ce se impune a fi ridicată este aceea că, prin Hotărârea nr.1/31.01.2017, au încercat să confere, în mod retroactiv, o legitimitate Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016.
Pe de altă parte, Hotărârea de Consiliu Local nr.1/31.01.2017 a înfrânt însăşi dispoziţiile art.45 alin.3 din Legea nr.215/2001 care stipulează că, hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie.
####, Hotărârea de Consiliu Local nr.1/31.01.2017, sub pretextul interpretării normelor legii administraţiei publice locale, a încălcat legea, prin aceea că deşi 2/3 din numărul de 17 consilieri în funcţie, reprezintă un număr 11, 33 (3) consilieri locali şi presupunea că rotunjirea se face în sensul creşterii la 12 consilieri, consiliul local a apreciat cu de la sine putere, contra legem, faptul că 2/3 din numărul de 17 consilieri în funcţie, reprezintă un număr 11 consilieri locali.
Aşa cum am indicat mai sus, 11 < 11, 33, astfel încât orice justificare invocată de preşedintele de şedinţă ##### ####### şi secretara Geceanu #######, nu subzistă.
Potrivit procesului-verbal de şedinţă din data de 31.01.2017, aceştia din urmă invocă argumente în susţinerea ipotezei interpretării legii, doar la nivel declarativ, fără a prezenta înscrisuri şi date concrete, în sensul că consiliul local poate stabili cu de la sine putere că cota 2/3 reprezintă un număr de 11 consilieri locali.
Oricum faptul că şi alte consilii locale şi primării procedează în aceeaşi manieră nu reprezintă un argument care să valideze din punct de vedere legal, procedura de adoptare a Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016; faptul că Instituţia Prefectului nu atacă în contencios administrativ hotărâri de consiliu local iarăşi nu este un argument de validare ca legală a unei hotărâri întrucât, art.26  alin.1 din Legea nr.340/2004 privind instituţia prefectului, doar conferea calitate procesuală prefectului pentru introducerea acţiunii în instanţă, şi nu stabileşte că un act administrativ neatacat de prefect în contencios administrativ se curăţă de vicii de nelegalitate.
Cu privire la hotărâri ale instanţei de judecată pronunţate în sensul indicat de cei doi, acestea nu au fost indicate în concret.
Pentru aceste argumente, în temeiul dispoziţiilor art.1 alin.4 din Legea nr.554/2004, privind contenciosul administrativ, Parchetul de pe lângă Tribunalul Constanţa îşi va exercita atributul de a ataca în contencios administrativ Hotărârea de Consiliu Local ###### nr.1/31.01.2017, de modificare şi completare a Hotărârii de Consiliu Local nr.151/2016, prin care fusese adoptat Regulamentul de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######, întrucât, art.50 alin.3 din regulament încalcă dispoziţiile art.45 alin.3 din Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală.
În mod deloc întâmplător, plângerea martorului ########## ########, de revocare a Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016 a fost pusă pe ordinea de zi, abia la punctul 2, după ce a fost adoptată Hotărârea de Consiliu Local nr.1/31.01.2017, pentru a lăsa cel puţin aparent fără obiect cererea de revocare formulată de ########## ########.
#### interesant că, deşi viceprimarul Chiparu #####, nu a votat cu privire la Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016, încercând să pară imparţial şi invocând un interes patrimonial în cauză, totuşi a votat Hotărârea de Consiliu Local ###### nr.1/31.01.2017, hotărâre care, chiar şi în mod indirect, afecta Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016.
Astfel, când s-a ajuns la punctul 2 de pe ordinea de zi care viza revocarea hotărârii sus-menţionate, consilierii locali nu discută nimic despre faptul că Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016, ar fi fost adoptată cu un număr insuficient de voturi, ci discuţiile s-au cramponat tot de preţul terenului per/mp.
####, nici nu s-a dezbătut argumentul juridic invocat de ########## ######## la acest punct din ordinea de zi şi s-a trecut direct la vot.
În urma votului au rezultat 11 voturi împotriva revocării Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016, şi trei voturi abţinere.
A fost adoptată astfel, Hotărârea de Consiliu Local nr.2/31.01.2017, prin care se respingea proiectul de revocare a Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016.
#### de remarcat numărul de voturi (11) care a fost exact ca în cazul votului privind vânzarea terenurilor, ceea ce reconfirmă faptul că majoritatea de 11 voturi a consilierilor locali nu a fost una conjuncturală, ci chiar există o alianţă la nivelul consiliului local între consilierii PNL, conduşi de primarul ###### ###### #######, şi consilierii PRM, conduşi de viceprimarul Chiparu #####.
Acesta din urmă s-a abţinut de fiecare dată de la vot dat fiind că este asociat în cadrul S.C. ##### ##### ##### S.R.L., şi a încercat să evite astfel încălcarea dispoziţiilor legale privind conflictul de interese.
Votul viceprimarului Chiparu ##### s-ar fi putut adăuga la cele 11 voturi, şi astfel numărul de 12 voturi era suficient pentru adoptarea Hotărârii de Consiliu Local nr. 229/23.12.2016, în conformitate cu art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001.
####, lipsa votului lui Chiparu ##### a schimbat configuraţia votului din consiliul local, şi, în mod previzibil, nu putea fi obţinut un vot în plus de la ceilalţi consilieri care nu au votat în favoarea vânzării.
Din succesiunea faptelor se poate observa cu uşurinţă că toate acţiunile primarului, ale secretarului şi ale consilierilor locali PNL şi PRM, au fost concertate într-o singură direcţie, respectiv vânzarea terenurilor prin negociere, printre care se afla şi terenul de 3.150 mp şi orice acţiune de lămurire a legalităţii hotărârii judecătoreşti nu reprezenta decât o aparenţă pentru justificarea vânzării.
Se observă că cei în cauză îşi doreau cu ardoare încheierea actului de vânzare-cumpărare de parcă vânzarea terenului în cauză ar fi fost obligatorie.
#### o lege nu învederează obligativitatea ca o unitate administrativ teritorială să-şi vândă propriile imobile către terţe persoane private.
#### vânzarea terenului nu era cerută imperativ astfel cum lasă să se întrevadă demesurile asiduue făcute chiar de reprezentanţii primăriei şi ai consiliului local în direcţia vânzării terenului.
Iar clauzele relativ de facile de achiziţie a terenului de către cumpărător nu arătau că unitatea administrativ teritorială ar fi avut vreun beneficiu care să justifice eforturile făcute de reprezentanţii unităţii administrativ teritoriale în scopul vânzării.
Spre exemplu, cumpărătorul a achitat, cu titlu de avans de 25%, suma de 47.250 euro, diferenţa de preţ, respectiv 141.750 euro, urmând să fie achitată în 5 tranşe anuale, iar cumpărătorul nu a mai fost necesar, eventual, să contracteze credit bancar, care ar fi presupus costuri suplimentare (inclusiv dobândă).
Trebuie să remarcăm şi faptul că şi Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa a avut o atitudine şovăielnică, în raport de presupusa problemă ridicată, respectiv aşa-zisa interpretare a art.45 alin.3 din Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, problema ridicată fiind evident una falsă; cu toate acestea nici prefecţii în funcţie în perioada #########, nu au dovedit profesionalismul necesar exercitării funcţiei, fie datorită lipsei de pregătire profesională, fie au adoptat o atitudine de non-combat în raport cu primăriile din ###### ########, nu se explică de ce prin adresa nr.1074/08.03.2017, Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa reprezentată de prefect ########## ###### ######, comunică Primăriei Oraşului ###### (nr. de intrare 12577/13.03.2017) următoarele: întrucât legiuitorul nu a stabilit modalitatea aplicării procentului atunci când nu rezultă un număr întreg, cu privire la majoritatea calificată, consiliul local poate aproba procedura de aplicare a regulamentului propriu de organizare şi funcţionare, având în vedere că jurisprudenţa nu este unitară în acest sens, iar la numai două săptămâni de la adresa nr.1074/08.03.2017, Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa reprezentată de acelaşi prefect ########## ###### ######, revine prin adresa nr.303/22.03.2017, şi comunică Primăriei Oraşului ###### (nr. de intrare 13973/28.03.2017), în referire şi la HCL nr.229/23.12.2016, următoarele:
Conform prevederilor art.45 alin.3 din Legea nr.215/2001 privind administraţia publică locală, republicată, cu modificările şi compeltările ulterioare, “hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor în funcţie”.
##### în vedere faptul că actele administrative menţionate mai sus au fost adoptate de către Consiliul Local ###### cu încălcarea prevederilor legale, vă solicităm revocarea acestora, în caz contrar, urmând a fi aplicate prevederile art.3 alin.1 din Legea contenciosului administrativ nr.554/2004, cu modificările şi compeltările ulterioare.
Numai că, în luna martie 2017, când a avut loc corespondenţa dintre Primărie Oraşului ###### şi Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa, deja fusese adoptat, încă din data de 31.01.2017, noul Regulamentul de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######, şi deja se respinsese de consiliu şi propunerea de revocare a HCL nr.229/23.12.2016.
####, Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa reprezentată de acelaşi prefect ########## ###### ###### ar fi trebuit să atace în contencios administrativ HCL nr.229/23.12.2016, despre care a constatat că a fost adoptată nelegal; cu toate acestea, nu a procedat la sesizarea instanţei de judecată pentru a decide cu privire la anularea hotărârii de consiliu local sus-menţionate. Motivul pentru care nu a făcut-o rămâne un mister.
Audiat fiind, martorul ########## ###### ###### nu a oferit informaţiile necesare pentru a se stabili de ce hotărârea de consiliu local nu a fost supusă cenzurii contenciosului administrativ.
În urma cercetărilor efectuate s-a constatat şi existenţa unor disfuncţionalităţi organizatorice la nivelul Instituţiei Prefectului – Judeţul Constanţa, care ţin de resortul acestei instituţii, dar care afectează şi activitatea administraţiei publice locale din ############ #######, aşa cum am mai precizat, deşi prefectul a constatat că HCL nr.229/23.12.2016 este adoptată într-o manieră nelegală, s-a mărginit să învedereze Primăriei Oraşului ###### aspectul de nelegalitate, a solicitat revocarea hotărârii – revocare ce fusese oricum respinsă de consilierii locali – fără să procedeze de îndată la atacarea hotărârii în contencios administrativ.
Mai mult, pe parcursul urmăririi penale, procurorul a solicitat instituţiei să comunice dacă hotărârea sus-menţionată a fost atacată în contencios administrativ, şi, în răspunsul oferit prin adresa nr.6875/26.06.2019, Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa susţine că hotărârea nu a făcut obiectul cenzurii instanţei de contencios administrativ, dar şi că nu au fost identificate elemente de nelegalitate care să impună formularea unei astfel de acţiuni în faţa instanţei de contencios administrativ.
Pentru lămurirea aspectelor vulnerabile identificate în cadrul Instituţiei Prefectului a fost audiată martora ##### #####-########, consilier juridic în cadrul instituţiei care avea în coordonare verificarea legalităţii actelor administrative emise de unitatea administrativ teritorială ######.
Aceasta a declarat faptul că diferenţa de abordare dintre adresele  1074/08.03.2017 şi 303/22.03.2017, ambele emise de Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa se datorează viziunii prefectului de la acea dată, nu cunoaşte motivele pentru care HCL nr.229/23.12.2016 nu a fost atacată în contencios administrativ şi totodată susţine că sintagma “nu au fost identificate elemente de nelegalitate care să impună formularea unei astfel de acţiuni în faţa instanţei de contencios administrativ” este o eroare de redactare a adresei nr.6875/26.06.2019, menţinându-se considerarea instituţiei pe care o reprezintă, privind nelegalitatea HCL nr.229/23.12.2016.
Oricum diferenţa de abordare în conţinutul adreselor 1074/08.03.2017 şi 303/22.03.2017, nu este de natură să schimbe datele speţei întrucât, deşi în cuprinsul adresei 1074/08.03.2017 se oferă un răspuns contrar legii, ulterior chiar instituţia emitentă, se corigează şi oferă răspunsul adecvat, în conformitate cu legea.
Audiată fiind în calitate de martoră, ######### ########, şefa serviciului juridic din cadrul Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa susţine că nu cunoaşte motivul pentru care, deşi nelegală, HCL nr.229/23.12.2016 nu a fost atacată în contencios administrativ, susţinând că este posibil ca acest fapt să se datoreze chiar lipsei de organizare în cadrul instituţiei.
####, aşa cum am precizat, inacţiunea Instituţiei Prefectului – Judeţul Constanţa privind atacarea hotărârii în contencios nu validează din punct de vedere al legalităţii, Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016.
Oricum adresa sus-menţionată nu poate constitui un argument invocat de inculpaţii ##### ####### şi ######## ####### în sprijinul exonerării lor de răspundere, întrucât deja avuseseră loc şedinţele din 23.12.2016 şi 31.01.2017, astfel că faptele ce li se impută celor doi erau consumate din punct de vedere material.
Cu privire la vinovăţia inculpaţilor menţionăm faptul că deşi Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, este o lege civilă, necunoaşterea ei nu poate fi invocată drept cauză de exonerare de răspundere penală.
Cei doi inculpaţi – ##### ####### şi ######## ####### – erau consilier local, chiar preşedinte de şedinţă, şi respectiv secretar al oraşului, deci persoane direct implicate în activitatea de administraţie publică locală.
Potrivit Legii nr.215/2001 şi Regulamentului de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######, preşedintele de şedinţă:
- conduce şedinţele de consiliu local;
- supune votului consilierilor proiectele de hotărâri, asigură numărarea voturilor şi anunţă rezultatul votării, cu precizarea voturilor pentru, a voturilor contra şi a abţinerilor;
- semnează hotărârile adoptate de consiliul local.
#### inculpatului ##### ####### i se impută din punct de vedere al acuzaţiei penale, încălcarea legii la respectarea căreia trebuia să vegheze, potrivit atribuţiilor de serviciu.
În mod similar, inculpata ######## ####### avea drept atribuţii prevăzute de lege , contrasemnarea pentru legalitate a hotărârii de consiliu local, atribuţii prevăzute şi în fişa postului printre atribuţiile de bază.
Mai mult, acelaşi act normativ prevede că secretarul unităţii administrativ teritoriale nu va contrasemna hotărârea în cazul în care consideră că aceasta este ilegală. În acest caz, va depune în scris şi va expune consiliului local opinia sa motivată, care va fi consemnată în procesul-verbal al şedinţei.
#### legea în vigoare prevedea inclusiv procedura în caz de refuz de semnare pentru nelegalitate.
Actul normativ ce li se impută celor doi inculpaţi că l-au încălcat nu este orice lege din multitudinea de acte normative ce configurează dreptul pozitiv, ci Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, este cel mai important act normativ în ceea ce priveşte activitatea primarului, consilierului local şi a secretarului.
#### un astfel de act normativ nu este cunoscut de către cei care prin specificul atribuţiilor lucrează îndeaproape cu el, atunci se pune problema ce acte normative cunosc aceştia mai bine, sau, din altă perspectivă, ce ar putea cunoaşte alţi simpli funcţionari ai primăriei sau chiar simpli cetăţeni.
Învederăm că, chestiunea privind adoptarea unei hotărâri de consiliu local, în funcţie de voturile exprimate de consilierii locali, este atributul esenţial al preşedintelui de şedinţă, şi o problemă cât se poate de relevantă pentru primar şi secretar, participanţi la şedinţe.
Or, dacă aceştia nu cunosc acest aspect esenţial din viaţa unei unităţi administrativ teritoriale, cum ar putea avea pretenţia să cunoască şi să aplice alte dispoziţii legale mai puţin relevante sau mai rar uzitate.
####, invocarea necunoaşterii legii de către inculpaţi, cel mai important act normativ prin prisma funcţiei pe care o ocupau fiecare, nu poate fi primită.
Totodată faptul că unii funcţionari din cadrul primăriei nu au atenţionat pe inculpaţi cu privire la încălcarea legii, nu constituie nici aceasta o cauză justificativă, cunoaşterea legii fiind obligatorie, mai cu seamă că nu discutăm despre încălcarea unui act normativ periferic activităţii inculpaţilor.
####, inculpaţilor nu li se reproşează încălcarea Codului Fiscal, a Legii sănătăţii şi securităţii în muncă, sau orice altă lege, ci chiar Legea privind administraţia publică locală, cel mai important act normativ cu care lucrau inculpaţii.
După cum am observat, legalitatea privind adoptarea hotărârii a fost tratată expeditiv de către inculpaţi în şedinţele din 23.12.2016, dar şi cea ulterioară din 31.01.2017, şi nu numai că au încălcat legea dar nici măcar nu au încercat să facă eforturi minime pentru a se documenta cu privire la respectarea legii.
Martorul ##### ###### ######, consilier local din partea Partidului Social ######## a declarat că a ridicat în şedinţa din 23.12.2016, alături de colegii săi, problema numărului de voturi necesare pentru adoptarea hotărârii de consiliu local, şi a declarat că a auzit că Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa a transmis o circulară prin care cota de 2/3 din numărul de 17 consilieri înseamnă 12, însă acea circulară nu le-a fost prezentată consilierilor şi a şi reproşat celor din primărie că nu a fost prezentată în consiliul local.
####, inculpaţii ##### ####### şi ######## ####### nu se pot deroba de răspundere.
Pe de altă parte, presupunând că la momentul adoptării Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016 aceştia nu au conştientizat că au încălcat legea, ulterior, după acest moment şi până la vânzarea efectivă a terenului aceştia nu au făcut nimic să restabilească legalitatea, aspect de natură să contureze vinovăţia inculpaţilor în raport de infracţiunea săvârşită.
În ceea ce-l priveşte pe inculpatul ##### ####### acesta chiar a votat la data 31.01.2017, modificarea regulamentului de ordine interioară, prin înfrângerea dispoziţiilor legale, aşa cum am expus mai sus, şi a votat şi respingerea cererii de revocare a Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016, ceea ce înseamnă că persistat în încălcarea legii. După şedinţa din 31.01.2017 nici nu a mai făcut vreun demers privind restabilirea legalităţii privind horărârea de vânzare a terenului.
####, invocarea lipsei de asistenţă din partea angajaţilor primăriei care ar fi trebuit să atenţioneze inculpatul ##### ####### că este contrar legii ceea ce face, nu poate fi primită întrucât, aşa cum am mai menţionat, legea încălcată este o normă de bază, uzuală cu care lucrează consilierii locali, şi pe de altă parte, încă din şedinţa din data de 23.12.2016, inculpatul ##### ####### avea semnale de la ceilalţi consilieri, cum ar fi ##### ###### ###### sau ########## ######## că ceea ce face este o încălcare de lege; deci, nici nu trebuia să mai fie atenţionat şi de alţi angajaţi ai primăriei. Legea încălcată era foarte clară şi oricum, chiar şi în acest context, tot avea semnale că încalcă legea.
Mai mult, audiat fiind în calitate de martor, ##### ####### susţine că a existat o practică neunitară a Instituţiei Prefectului – Judeţul Constanţa, că au existat nişte adrese ale acesteia transmise primăriei privind legalitatea/nelegalitatea procedurii de adoptare a hotărârii de consiliul, deci acesta cunoştea toate frământările cu privire la procedura de adoptare a hotărârii şi cu toate acestea, nici măcar după adoptarea hotărârii nu a efectuat nici un demers pentru restabilirea legalităţii.
####, nici sub aspectul laturii subiective, inculpatul ##### ####### nu poate fi exonerat de răspunderea penală.
În ceea ce o priveşte pe inculpata ######## #######, aceasta a participat la şedinţele de consiliu din 23.12.2016 şi 31.07.2019, făcea parte din aparatul de lucru al primarului, ba chiar era cel mai important funcţionar public, cu atribuţii directe în respectarea legalităţii şi nu doar că a încălcat legea ci chiar a susţinut cu argumente – în realitate neîntemeiate – că Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016 a fost adoptată, cu numărul suficient de voturi.
Aşa cum am menţionat, aceasta invocă în şedinţele de consiliu hotărâri judecătoreşti care să justifice ipoteza susţinută de ea şi de ##### ####### fără măcar să o indice, să o prezinte consilierilor pentru a fi studiată.
De fapt, exprimarea acesteia în şedinţă a fost au câştigat şi în instanţă. Or, acesta nu poate constitui un argument juridic solid pentru a susţine ipoteza inculpaţilor privind procedura de adoptare a hotărârilor.
Şi în privinţa inculpatei ######## ####### se poate observa că i se impută încălcarea Legii nr.215/2001, privind administraţia publică locală, exact actul normativ elementar cu care lucra, iar din acest act normativ i se impută o chestiune esenţială, respectiv procedura de adoptare a hotărârilor de consiliu local.
#### aceasta nu a făcut, chiar după încălcarea legii, nimic pentru restabilirea legalităţii, astfel că inclusiv sub aspectul vinovăţiei, fapta îi este imputabilă.
#### de observat că Hotărârea de Consiliu Local nr.229 a fost adoptată la data de 23.12.2016, şi vânzarea imobilului a avut loc la data de 08.03.2018, timp în care inculpaţii ar fi avut timp suficient să reflecteze la respectarea legii.
În tot acest timp nici unul dintre inculpaţi nu a făcut nimic să respecte legea sau măcar să restabilească legalitatea, şi, aşa cum am susţinut în cuprinsul rechizitoriului, succesiunea faptelor a fost spre vânzarea imobilului invocându-se tot felul de pretexte privind interpretarea legii, ceea ce era evident o problemă falsă.
Ceea ce este şi mai grav, pe lângă faptul că legea era foarte clară privind procedura de a adoptare a hotărârilor de consiliu local, Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa, prin adresa nr.303/22.03.2017, a comunicat Primăriei Oraşului ###### (nr. de intrare 13973/28.03.2017), în referire şi la HCL nr.229/23.12.2016, următoarele:
Conform prevederilor art.45 alin.3 din Legea nr.215/2001 privind administraţia publică locală, republicată, cu modificările şi compeltările ulterioare, “hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor în funcţie”.
##### în vedere faptul că actele administrative menţionate mai sus au fost adoptate de către Consiliul Local ###### cu încălcarea prevederilor legale, vă solicităm revocarea acestora, în caz contrar, urmând a fi aplicate prevederile art.3 alin.1 din Legea contenciosului administrativ nr.554/2004, cu modificările şi compeltările ulterioare.
#### din 22.03.2017, cu mult înainte să aibă loc efectiv vânzarea, inculpaţii nu numai că ştiau că încalcă legea, ci chiar li se învederase în mod expres că Hotărârea de Consiliu Local nr.229 a fost adoptată în mod nelegal.
În realitate această hotărâre nu fusese adoptată, deci viciul ce o afecta era chiar mai grav decât o simplă nelegalitate.
Mai mult, prin adresa nr.12486/18.09.2017, Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa, condusă de un alt prefect de data aceasta – #### #### – învederează din nou Primăriei Oraşului ###### că Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016 este nelegală specificând în mod expres la punctul 1:
Întrucât legiuitorul nu a stabilit cum să se procedeze atunci când, din aplicarea procentului majorităţii calificate (de 2/3) sau majorităţii simple (de jumătate +1) nu rezultă un întreg, actele administrative nu pot fi adoptate cu votul unui număr de consilieri ce se situează sub raportul calculat, indiferent de câtimea lipsă, proporţia fiind minimă şi de neînlăturat, vă rugăm să procedaţi la completarea regulamentelor de organizare şi funcţionare a consiliilor locale în sensul arătat şi ulterior, să le supuneţi analizei consiliului local.
Prin urmare, neîndeplinirea condiţiei de cvorum necesară pentru valabilitatea actului administrativ are ca efect nulitatea actului adoptat.
Urmare acestei adrese, inculpatul primar ###### ###### #######, nu găseşte de cuvinţă să se conformeze, nu neaparat solicitării instituţiei prefectului, cât legii, şi transmite Instituţiei Prefectului – Judeţul Constanţa, adresa nr.28847/R/12.10.2017, întocmită de inculpata ######## #######, în referire la adresa nr.12486/18.09.2017, prin care solicită Instituţiei Prefectului – Judeţul Constanţa să indice temeiul legal care îi susţine punctul de vedere.
Instituţia Prefectului – Judeţul Constanţa nu a mai răspuns unei astfel de solicitări, după cum rezultă din adresa Primăriei Oraşului ###### nr.32440/11.12.2019, însă temeiul legal care stă la baza punctului său de vedere, unul în acord cu legea, este art.45 alin.3 din Legea nr.215/2001, respectiv hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie.
####, deşi inculpatul primar ###### ###### ####### cunoştea că de fapt Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016 nu fusese adoptată, ci printr-un artificiu contrar legii şi prin conduita infracţională a inculpaţilor ##### ####### şi ######## ####### a fost legitimată ca adoptată, a făcut toate eforturile pentru ducerea la îndeplinire a hotărârii.
Acesta nu se poate deroba de răspunderea ce îi incumbă încercând să susţină că doar pune în executare o hotărâre a consiliului local, întrucât din perspectiva legii, acea hotărâre nu exista, deci primarul nu avea ce pune în executare.
Pe de altă parte, inculpatul primar ###### ###### ####### nu a făcut nimic pentru restabilirea legalităţii ci a făcut parte din tot mecanismul de adoptare şi punere în executare a hotărârii nelegale.
Mai mult, inculpatul primar ###### ###### ####### a fost prezent la şedinţele din data de 23.12.2016 şi 31.01.20147, deci cunoştea aspectele de nelegalitate ce grefează Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016 şi nu doar că a pus-o în executare ci nu a făcut nimic să solicite Instituţiei Prefectului – Judeţul Constanţa atacarea hotărârii în contencios administrativ pentru eventuala anulare a sa.
#### primarul nu se poate deroba de necunoaşterea Legii nr.215/2001, privind administraţia publică locală, act normativ tot atât de important pentru el cât şi pentru consilierii locali sau secretarul oraşului.
Facem chiar un exerciţiu de imaginaţie şi învederăm ipoteza în care consiliul local votează (presupunând că este întrunit numărul de voturi) scoaterea la vânzare a unui teren dintr-o altă unitate adminitrativ teritoarială, evident o hotărâre nelegală (dar cu vicii de nelegalitate chiar mai mici decât H.C.L. nr.229/23.12.2016, care este afectată în însăşi existenţa ei).
Într-o astfel de ipoteză un primar se poate deroba de responsabilitate invocând că pune în executare o hotărâre de consiliu local ce se bucură – ca prezumţie relativă de legalitate – de faptul că nu a fost atacată în contencios administrativ?
Răspunsul este negativ întrucât nu se poate încălca legea cu justificarea că se pune în executare o hotărâre de consiliu local.
Pe de altă parte, viciul ce afectează H.C.L. nr.229/23.12.2016 este atât de grav, întrucât se referă la însăşi adoptarea hotărârii care în realitate nu a fost adoptată, încât nici nu poate fi invocat argumentul că primarul doar pune în executare o hotărâre şi nu cenzurează hotărârea sub aspectul viciilor de legalitate.
În acelaşi timp este de observat că inculpatul primar ###### ###### ####### a încercat să creeze o aparenţă de legalitate ascunzându-se sub cupola votului consiliului local, apreciind că un vot al consiliului poate curăţa de viciile de nelegalitate H.C.L. nr.229/23.12.2016.
Astfel, a iniţiat şi pus pus pe ordinea de zi din şedinţa din data de 31.01.2017, proiectul privind modificarea Regulamentului de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######, în sensul că, hotărârile de consiliu privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie, unde 2/3 reprezintă un număr de 11 consilieri locali.
#### prin adoptarea unei hotărâri nelegale – modificarea Regulamentului de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ###### – primarul a încercat să acopere nelegalitatea H.C.L. nr.229/23.12.2016.
Totodată, inculpatul ###### ###### ####### a pus pe ordinea de zi de la şedinţa din data de 31.01.2017, proiectul de hotărâre de consiliu local privind revocarea Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016, aparent pentru a veni în întâmpinarea solicitării lui ########## ########.
Intenţia inculpatului ###### ###### ####### de a se ascunde în spatele votului consilierilor locali pentru a legitima hotărârea nu face decât să creioneze vinovăţia inculpatului sub forma intenţiei directe.
Nu trebuie să uităm că, deşi ###### ###### ####### nu este consilier local, şi nu poate vota în consiliul local, este preşedintele organizaţiei locale PNL, iar votul consilierilor în consiliul local este unul, de principiu, politic, adică consilierii dintr-un anumit partid politic votează în acelaşi fel, deşi mandatul acestora nu este unul imperativ.
Realitatea arată că aceştia votează la fel, şi, decizia, care nu poate fi impusă în mod obligatoriu consilierilor, este de cele mai multe ori influenţată la nivelul formaţiunii politice.
Cele expuse mai sus sunt reconfirmate atât de modul concret în care s-a votat în şedinţele din 23.12.2016 şi 31.01.2017, în sensul că toţi consilierii dintr-o anumită formaţiune politică au votat la fel (PNL, PRM, PSD), dar şi de declaraţia martorei #### ########, consilier local PNL care susţine că, în general, toţi consilierii dintr-un partid votează în aceeaşi direcţie.
Revenind, deşi inculpatul ###### ###### ####### nu este consilier local şi nu poate vota, în calitate de preşedintele al organizaţiei locale PNL şi de primar PNL, putea influenţa votul colegilor săi, astfel încât să dispună măcar revocarea Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016 şi astfel să restabilească ordinea de drept, la fel cum consilierii locali au votat şi proiectul său privind vânzarea terenului de 3.150 mp.
#### nu i se poate inculpatului ###### ###### ####### modul cum au votat colegii săi de partid consilieri locali, totuşi sub aspectul vinovăţiei rezultă fără dubiu că a acţionat cu intenţie în ceea ce priveşte încălcarea legii, şi nici măcar ulterior nu a încercat restabilirea legalităţii, ba mai mult a făcut toate demersurile necesare astfel încât, la adăpostul votului consilierilor locali, să legitimeze Hotărârea de Consiliu Local nr.229/23.12.2016.
Ca atare, deşi avea învederate elemente de nelegalitate care afectau însăşi existenţa Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016, inculpatul ###### ###### ####### a dispus punerea sa în executare.
Prin contactul de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr.197 la ##### Notarial ##### #######, unitatea administrativ-teritorială ######, prin reprezentant primar ###### ###### #######, a vândut către S.C. ##### ##### ##### S.R.L., reprezentată de administrator Schroder ######, imobilul teren în suprafaţă de 3.150 mp, înscris în cartea funciară 102458/######, cu suma de 189.000 euro.
Cumpărătorul a achitat, cu titlu de avans de 25%, suma de 47.250 euro, achitaţi conform facturii ##### ## #########/06.03.2018, prin transfer bancar/extras de cont din data de 07.03.2018, emis de trezoreria ######, titular oraş ######.
Diferenţa de preţ, respectiv 141.750 euro, urma să fie achitată în 5 tranşe anuale în sumă de 28.350 euro fiecare.
#### de menţionat că, prin dispoziţia nr.66/05.03.2018, inculpatul ###### ###### #######, în calitate de primar, l-a desemnat pe suspectul ############ #########, şeful serviciului juridic din cadrul Primăriei oraşului ######, să semneze, în numele primarului contractele de vânzare-cumpărare că urmare a punerii în aplicare a hotărârilor de consiliu.
Ca atare, responsabilitatea primarului, în calitate de unic reprezentant al voinţei unităţii administrativ teritoriale, privind respectarea legalităţii operaţiunii, se menţine; acesta nu se poate exonera de răspundere prin simplu fapt al delegării doar a dreptului de semnătură. Practic nu operează o delegare a însăşi/uşi voinţei/consimţământului unităţii administrativ teritoriale pe care primarul o personifică.
Din analiza coroborată a dispoziţiilor Legii nr.215/2001, rezultă fără dubiu cele expuse mai sus, iar delegarea dreptului de semnătură suspectului ############ #########, nu ridică de pe umerii primarului responsabilitatea respectării legii în tot ceea ce înseamnă procedura de vânzare-cumpărare prin punerea în aplicare a unei hotărâri care în realitate nu a fost adoptată, mai ales că elementul de nelegalitate imputat îşi are originea în şedinţa din 23.12.2016.
####, deşi se reproşează nelegalitatea procedurii de vânzare a terenului de 3.150 mp, în realitate actele materiale ale infracţiunii finalizate printr-o vânzare-cumpărare încep încă de la data de 23.12.2016 şi se practic se epuizează prin încheierea contractului de vânzare-cumpărare.
Contextul infracţional ce i se impută inculpatului este unul mai larg, deşi încheierea efectivă a actului de vânzare-cumpărare dă relevanţă infracţională şi celorlalte acte anterioare săvârşite de cei doi complici; acestea din urmă sunt legate şi condiţionate în mod absolut şi indisolubil de încheierea contractului de vânzare-cumpărare.
Fără acest din urmă pas juridic, toate celelalte acte materiale anterioare, inclusiv adoptarea Hotărârii de Consiliu Local 229/23.12.2016, puteau să rămănă ca nelegalităţi, dar fără relevanţă penală, eventual în forma unei tentativei, însă odată cu încheierea contactului de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr.197 la ##### Notarial ##### #######, totul capătă o dimensiune infracţională, şi tot acum, şi activitatea complicilor ##### ####### şi ######## #######, nelegală în esenţă încă din data de 23.12.2016, capătă valenţe infracţionale.
Nelegalitatea săvârşită de aceştia este strâns condiţionată de procedarea efectivă de vânzare a imobilului, scoaterea imobilului din patrimoniul unităţii administativ teritoriale, ceea ce s-a şi realizat.
Cu alte cuvinte, în măsura în care vânzarea nu ar fi avut loc, deşi nelegale, conduitele lor, puteau rămâne totuşi în sfera contenciosului administrativ, însă odată cu realizarea tranzacţiei activitatea complicilor de înlesnire a acesteia, prin acte nelegale, capătă valenţele infracţiunii de abuz în serviciu.
Răspunderea suspectului ############ #########, desemnat de primar, să semneze, în numele primarului contractele de vânzare-cumpărare, intervine în ceea ce priveşte elemente de nelegalitate dacă, cu ocazia încheierii contractului de vânzare-cumpărare (ex: dispoziţia primarului îl desemnează să încheiere un contract de vânzare-cumpărare cu privire la un bun şi el vinde alt bun), ceea ce nu a fost cazul în prezenta cauză.
În subsidiar, mai subzistă încă un motiv de nelegalitate, în ceea ce priveşte încheierea contactului de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr.197 la ##### Notarial ##### #######, motiv de nelegalitate care operează doar în măsura în care pornim de la presupunerea – nefondată în realitate – că procedura adoptării şi punerii în executare Hotărârii de Consiliu Local nr.229/23.12.2016 a fost una în acord cu dispoziţiile legale.
Vom analiza în cele ce urmează motivul de nelegalitate ce derivă din lipsa organizării unei licitaţii publice privind vânzarea imobilului de 3.150 mp.
Aşa cum deja am precizat prin contactul de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr.197 la ##### Notarial ##### #######, unitatea administrativ teritorială ######, prin reprezentant primar ###### ###### #######, a vândut către S.C. ##### ##### ##### S.R.L., reprezentată de administrator Schroder ######, imobilul teren în suprafaţă de 3.150 mp.
Potrivit art.123 alin.1 şi 2 din Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, consiliile locale şi consiliile judeţene hotărăsc ca bunurile ce aparţin domeniului public sau privat, de interes local sau judeţean, după caz, să fie date în administrarea regiilor autonome şi instituţiilor publice, să fie concesionate ori să fie închiriate. Acestea hotărăsc cu privire la cumpărarea unor bunuri ori la vânzarea bunurilor ce fac parte din domeniul privat, de interes local sau judeţean, în condiţiile legii. Vânzarea, concesionarea şi închirierea se fac prin licitaţie publică, organizată în condiţiile legii.
După cum se poate observa din cele ce preced, legea prevede în mod expres că vânzarea bunurilor ce aparţin domeniului privat se face prin licitaţie publică.
Nu a fost identificată vreo excepţie legală în care să poată fi încadrată şi vânzarea-cumpărarea ce face obiectul prezentei analize, astfel încât să poată fi evitată procedura licitaţiei.
Art.123 alin.3 din actul normativ indicat mai sus, prevede o situaţie de excepţie dar nu de la procedura organizării licitaţiei pentru vânzarea imobilului, ci reglementează în beneficiul constructorii de bună-credinţă un drept de preempţiune.
Astfel, în cazul în care consiliile locale sau judeţene hotărăsc vânzarea unui teren aflat în proprietatea privată a unităţii administrativ-teritoriale pe care sunt ridicate construcţii, constructorii de bună-credinţă ai acestora beneficiază de un drept de preempţiune la cumpărarea terenului aferent construcţiilor.
În realitate, dreptul de preemţiune nu constituie o excepţie de la obligativitatea organizării de licitaţii cu ocazia vânzării din patrimoniul unităţii administrativ teritoriale.
Dreptul de preemţiune este dreptul conferit de lege unor persoane de a cumpăra cu prioritate un bun din categoria celor prevăzute de lege atunci când proprietarul s-a hotărât să-l înstrăineze prin vânzare.
Aşadar, dreptul de preemţiune ca drept potestativ presupune o manifestare unilaterală de voinţă prin care se realizează puterea titularului său asupra unei situaţii preexistente, cu efecte asupra persoanelor între care s-a creat situaţia respectivă şi constă în acceptarea ofertei de vânzare a proprietarului bunului cu consecinţa înlăturării de la cumpărare a terţilor la preţ egal.
Cu alte cuvinte, art.123 alin.3 din Legea nr.215/2001, prevede nu o excepţie de la obligativitatea organizării de licitaţii, ci un veritabil drept de preemţiune care înseamnă că dacă un terţ câştigă licitaţia privind cumpărarea unui bun, constructorii de bună-credinţă care îndeplinesc şi celelalte condiţii prevăzute de art.123 alin.3, pot oferi vânzătorului preţul licitat de către terţ, cu consecinţa înlăturării de la cumpărare a terţului.
Or, în cazul vânzării terenului de 3.150 mp, avem de-a face cu o vânzare prin negociere, adică fără organizarea unei licitaţii, aşa cum în mod imperativ prevede legea, fără excepţii.
În cele ce urmează vom analiza inclusiv raţiunea unei astfel de proceduri obligatorii prevăzute de lege.
Întâi vom arăta că, şi dacă art.123 alin.3 din Legea nr.215/2001 ar constitui o veritabilă excepţie de la procedura licitaţiei, în concret, nu sunt întrunite condiţiile prevăzute de art.123 alin.3, pentru a încadra cazul concret al vânzării, în această excepţie, deşi prin modul concertat în care s-a procedat s-a încercat creionarea ipotezei că vânzarea terenului în suprafaţă de 3.150 mp fără licitaţie este o excepţie de la lege, iar terenul se încadrează în această excepţie.
Codul civil defineşte la art.586 alin.1 buna-credinţă a autorului lucrării  respectiv autorul lucrării este de bună-credinţă dacă se întemeiază fie pe cuprinsul cărţii funciare în care, la data realizării lucrării, era înscris ca proprietar al imobilului, fie pe un mod de dobândire nesupus înscrierii în cartea funciară, dacă, în ambele cazuri, nu rezulta din cartea funciară şi nu a cunoscut pe nicio altă cale viciul titlului său.
Or, cumpărătoarea S.C. ##### ##### ##### S.R.L. nu întruneşte condiţiile de bună-credinţă, mai cu seamă că era doar un detentor precar al terenului de 3.150 mp, pe care îl folosea în baza contractului nr.4/01.04.2015.
####, cumpărătoarea S.C. ##### ##### ##### S.R.L. nu poseda terenul de 3.150 mp cu credinţa că este al său, sau în baza unui titlu ale cărui vicii nu îi erau cunoscute, astfel încât să se circumscrie noţiunii de constructor de bună-credinţă.
Pe de altă parte, nici terenul pe care l-a cumpărat, nu se circumscrie noţiunii de teren aferent construcţiilor, deşi în mod deliberat s-a încercat, prin operaţiuni succesive, inducerea ideii că terenul de 3.150 mp este aferent Restaurantului Litoral.
Reamintim că terenul pe care se află restaurantul este înscris în cartea funciară şi are număr de carte funciară 102458/###### (construcţie restaurant + terenul de sub construcţie);  construcţia are suprafaţa de 2.050,45 mp, iar terenul de sub construcţie o suprafaţă de 2.211,79 mp, deci suprafaţa terenului pe care era aşezată construcţia era mai mare decât talpa contrucţiei în sine.
Terenul de 3.150 mp, este un imobil distinct, cu număr de carte funciară  102458/######, care înconjoară terenul în suprafaţă de 2.211, 79 mp, pe care se află Restaurantul Litoral.
Legea nu defineşte ce înseamnă sintagma teren aferent construcţiilor însă orice criterii am utiliza pentru definirea în concret, nici unul nu poate duce la concluzia că terenul de 3.150 mp este aferent Restaurantului Litoral.
####, Restaurantul Litoral nu se află construit pe terenul de 3.150 mp.
Pe de altă parte, nici din punct de vedere tehnico-edilitar terenul de 3.150 mp nu se poate circumscrie acestei categorii.
Terenul în cauză nu este strict necesar exploatării Restaurantului Litoral (ex: cum ar putea fi obţinerea accesului la calea publică), iar suprafaţa de 3.150 mp este mai mare decât însăşi terenul pe care se află Restaurantul Litoral, astfel că terenul în cauză nu poate fi privit drept un apendice al restaurantului şi al terenului pe care se află acesta.
Această concluzie rezultă inclusiv din ortofotoplan dar chiar şi din cuprinsul procesului-verbal de cercetare la faţa locului întocmit de organele de cercetare penală ale poliţiei judiciare din data de 20.08.2019 căruia îi sunt ataşate fotografii judiciare.
Mai mult decât atât, nici măcar din punct de vedere istoric nu există o relaţie de intercondiţionare între cele două imobile, şi oricum dacă ar fi fost în trecut o astfel de relaţie, aceasta s-a frânt de mult.
#### ##### ##### ##### S.R.L. a achiziţionat activul constând în Restaurant Litoral teren intravilan în suprafaţă de 2.050, 45 mp şi construcţii, de la soţii ######## ##### şi ########, şi anterior au existat vânzări-cumpărări succesive între persoane private până la S.C. ###### S.A. care a obţinut dreptul de proprietate asupra activului Restaurant Litoral în baza Ordinului Ministrului Comerţului şi Turismului nr.154/26.04.1991, iar dreptul de proprietate asupra terenului a fost obţinut în baza Certificatului de atestare a dreptului de proprietate asupra terenurilor ##### ### #######/03.03.2000, emis de Autoritatea Naţională pentru Turism.
Potrivit planului de situaţie anexat Certificatului de atestare a dreptului de proprietate asupra terenurilor ##### ### #######/03.03.2000, întocmit de S.C. ###### S.A. Constanţa şi depus la OCOT Constanţa (precursorul Oficiului de Cadastru şi Publicitate Imobiliară Constanţa), înregistrat sub nr.1822/04.02.2000, rezultă că terenul ce înconjura suprafaţa de teren pe care se afla construit Restaurantul Litoral era menţionat domeniu public, inclusiv zona în care se afla o rampă.
####, nu a existat o legătură istorică indisolubilă, necondiţionată, certă şi evidentă între cele două imobile astfel încât să fie considerate imobile aferente, şi chiar şi dacă în trecut ar fi existat o astfel de legătură, aceasta a fost de mult frântă.
Învederăm în acelaşi timp că terenul de 3.150 mp nu putea face nici obiectul emiterii certificatelor de atestare a dreptului de proprietate asupra terenurilor emise în virtutea Hotărârii de Guvern nr.834/1991, privind stabilirea şi evaluarea unor terenuri aflate în patrimoniul societăţilor cu capital de stat, întrucât nu întrunea condiţiile prevăzute de aceasta.
Pe de altă parte, suprafaţa de 3.150 mp este deja inventariată în domeniul privat al unităţii administrativ teritoriale ######, deci în patrimoniul acesteia, şi chiar înscrisă în cartea funciară a localităţii ######, cu proprietar UAT ######, astfel că singura modalitate juridică, legală, de a ieşi din patrimoniul unităţii administrativ teritoriale, era în condiţiile prevăzute de art.123 din Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală.
Aşa cum am menţionat, s-a încercat legitimarea vânzării fără licitaţie printr-o serie de artificii juridice care nu aveau însă un corespondent în starea factuală.
Tot o menţiune importantă de ridicat este faptul că în cuprinsul contractului de vânzare-cumpărare, la secţiunea OBIECTUL CONTRACTULUI, se specifică faptul că terenul de 3.150 mp se cumpără pentru întregirea proprietăţii, pe de-o parte, şi faptul că terenul ce face obiectul contractului de vânzare-cumpărare este aferent activului Restaurant Litoral.
Cu privire la cele două menţiuni este de reţinut că nu se explică ce se înţelege prin acestea, nu au o definire juridică riguroasă, nu se regăsesc explicate în vreo normă legală şi, cel puţin cu privire la sintagma se cumpără pentru întregirea proprietăţii, nici nu există documente – nici la dosarul de înscriere în cartea funciară şi nici la dosarul întocmit de notar cu ocazia perfectării contractului de vânzare-cumpărare – care să justifice măcar vreo aparenţă de întregire a proprietăţii.
De fapt, sintagmele se cumpără pentru întregirea proprietăţii şi este aferent activului sunt utilizate în mod aleatoriu, discreţionar, fără o justificare legală, şi nu sunt utilizate decât să dea o aparenţă de legalitate vânzărilor de terenuri din partimoniul unităţii administrativ teritoriale, încercând astfel să justifice încadrarea vânzărilor în aparenta excepţie de la art.123 alin.3 din Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, ceea ce ar exclude, în opinia autorilor vânzarea de la procedura licitaţiei publice.
Audiată fiind în calitate de martor, ##### #######, notarul public ce a autentificat contractul de vânzare-cumpărare, aceasta a declarat că a introdus în contract sintagma se cumpără pentru întregirea proprietăţii şi este aferent activului dat fiind punctul 2 lit.b din Hotărârea de Consiliu Local 229/23.12.2016 care stipula că terenul în suprafaţă de 3.150 mp este aferent Restaurantului Litoral, fără a oferi alte criterii legale sau factuale în sprijinul menţiunii din cuprinsul contracului de vânzare-cumpărare.
Prin încheierea nr.#####/08.03.2018, s-a înscris în cartea funciară 102458/######, dreptul de proprietate al S.C. ##### ##### S.R.L. asupra imobilului teren în suprafaţă de 3.150 mp, dobândit în baza contractului de vânzare-cumpărare sus-menţionat, precum şi deptul de ipotecă legală în favoarea Oraşului ######, până la concurenţa sumei de 141.750 euro.
Cu privire la procedura organizării licitaţiei publice pentru vânzarea imobilelor învederăm faptul că aceasta este obligatorie potrivit Legea nr.215/2001, privind administraţia publică locală, fără excepţie.
Chiar şi în acest context este necesar a pleca de la premisa că şi statul ca entitate abstractă, în acest caz reprezentat de unitatea administrativ teritorială, are comportamentul tipic în piaţă ca al oricărui terţ privat, care doreşte maximizarea profitului de pe urma tranzacţiei la care este parte.
Astfel, situaţia particulară a cumpărătorului (faptul că doreşte să achiziţioneze o suprafaţă mai mare sau mai mică de teren, că suprafaţa de teren îi este strict necesară exploatării imobilului cumpărătorului, etc.) nu este o chestiune care să intereseze vânzătorul-stat, şi să se justifice astfel eliminarea obligativităţii procedurii licitaţiei publice.
#### cumpărătorul apreciază oportunitatea achiziţionării suprafeţei de teren, nu poate decât să o cumpere oferind la licitaţie publică preţul cel mai ridicat, şi astfel achiziţionează bunul.
Nu există nici o dispoziţie legală care să permită sau chiar să oblige autorităţile statului să vândă unui privat, fără licitaţie, o suprafaţă oarecare de teren pe diferite considerente mai mult sau mai puţin întemeiate.
Şi statul ca orice entitate privată doreşte obţinerea de maximum de satisfacţie economică din tranzacţiile efectuate iar cel mai transparent mod de obţinere a preţului cel mai corect este organizarea licitaţiei publice.
Existenţa unui raport de evaluare, chiar întocmit de un expert evaluator, nu reprezintă decât preţul premisă de la care se pleacă în cadrul licitaţiei.
#### ca şi în cazul entităţilor private şi statul va primi fără dubiu chiar un preţ superior preţului de piaţă în măsura în care un licitator oferă un astfel de preţ.
Situaţia particulară a Restaurantului Litoral care este înconjurat de terenul de 3.150 mp nu justifică achiziţia fără licitaţie a terenului motivat eventual de faptul că restaurantul nu are terasă sau chiar deschidere la calea publică.
#### ##### ##### ##### S.R.L. poate, în cadrul licitaţiei publice, oferi preţul cel mare şi astfel să achiziţioneze terenul în cauză.
Eventualele şicane invocate pe care un terţ achizitor le-ar face proprietarului Restaurantului Litoral nu justifică vânzarea fără licitaţie.
Mai mult, Codul civil reglementează situaţiile în care o persoană poate solicita servituţi de trecere astfel că orice alte justificări privind achiziţionarea terenului de 3.150 mp de un terţ în dauna S.C. ##### ##### ##### S.R.L. nu pot fi primite.
În măsura în care reprezentanţii S.C. ##### ##### ##### S.R.L. consideră strict necesar terenul de 3.150 mp pentru afacerea lor, oferă preţul cel mai mare şi obţin  bunul, iar statul nu face decât să profite de pe urma poziţiei privilegiate pe care o deţine prin poziţia imobilului său.
Oricum în ipoteza dată, nici nu discutăm de cumpărarea unui teren strict necesar exploatării restaurantului, ci sub acest pretext S.C. ##### ##### ##### S.R.L. a cumpărat un teren mult mai întins, pe o suprafaţă suficientă chiar de construit blocuri.
Or, o astfel de situaţie nu poate justifica achiziţia unui teren precum cel în cauză.
De altfel, beneficiul privind dreptul de preemţiune analizat mai sus, presupune că la preţul licitat, evident preţul cel mai mare oferit, obţine bunul constructorul de bună-credinţă care oferă preţul.
Această chestiune nu echivalează cu lipsa licitaţiei şi cu stabilirea unui preţ aleatoriu, stabilit în mod netransparent, doar de către evaluator.
Legiuitorul a înţeles necesitatea ca, constructorul de bună-credinţă să aibă beneficiul dreptului de preemţiune; totuşi acesta, dincolo de faptul că a construit pe un teren care nu îi aparţine, nu poate solicita statului şi favorul de a-i vinde terenul la preţul stabilit de un evaluator, chiar şi însuşit de consiliul local.
####, raţiunea vânzării unui imobil al unităţii administrativ teritoriale, indiferent de situaţia sa particulară, în cadrul licitaţiei publice, se încadrează într-o logică perfectă.
Chiar şi în concret, se poate observa cu uşurinţă faptul că au existat controverse privind preţul de vânzare cu ocazia şedinţelor de consiliul local din data de 23.12.2016 şi 31.01.2017; or, cum puteau fi evitate astfel de contestări ale preţului de vânzare chiar de către consilierii locali decât prin asigurarea unui mod legal şi transpartent de vânzare, respectiv prin organizarea licitaţiei publice.
Chiar şi raportul de evaluare întocmit pe parcursul urmăririi penale, indică o valoarea a terenului per/mp uşor diferită de cea stabilită de evaluatorul stabilit de consiliul local, argument suficient, alături de controversele din consiliul local, să convingă un observator obiectiv că organizarea unei licitaţii este nu doar legală, obligatorie, ci şi cea mai transparentă modalitate de vânzare a bunurilor unităţii administrativ teritoriale.
În cauză a fost audiat şi inculpatul ##### ####### ale cărui apărări au fost analizate şi explicitate în cuprinsul rechizitoriului; în esenţă acesta susţine că nu avea în atribuţii aceea de a decide dacă o hotărâre a fost sau nu adoptată, apărare respinsă ca neîntemeiată pentru motivele sus-menţionate.
Totodată acesta a declarat că nu este jurist de profesie, şi nimeni nu i-a atras atenţia cu privire la nelegalitatea procedurii de adoptare a hotărârii de consiliu local şi întreaga construcţie a apărării sale se canalizează pe ideea generală a rolului decorativ al preşedintelui de şedinţă, şi a inculpatului, în particular. Argumentele sale nu se susţin, pentru motivele expuse pe larg. Mai mult decât atât, totuşi, inculpatul de bună-voie a ales să candideze pentru funcţia de consilier local, care presupune cunoaşterea şi aplicarea Legii nr.215/2001, care se aplică fiecărui cetăţean, şi cu atât mai mult unui consilier local.
Probele administrate în cursul cercetării judecătorești:
Martora ##### ##### ######## a relatat că la momentul respectiv, în calitate de consilier juridic în cadrul instituției Prefectului avea atribuția de a verifica legalitatea actelor administrative adoptate de UAT ######. Știe că a fost transmisă o adresă către toate Consiliile Locale cu privire la modalitatea de rotunjire a cvorumului, de două treimi în sensul că fiecare dintre Consiliile Locale avea competența să stabilească prin propriul regulament dacă rotunjirea se făcea în minus sau în plus întrucât legea era neclară, iar practica neunitară.
A precizat că nu martora a luat decizia de a constata nelegalitatea hotărârii constând în neîntrunirea cvorumului, ci a adus la cunoștință șefului serviciului juridic aspectele constatate, care probabil a discutat cu prefectul și s-a ajuns la concluzia că hotărârea este nelegală, fiind 11 voturi din 17. Mai cunoaște faptul că este posibil ca hotărârea să nu fi fost atacată în contencios, deși se solicitase revocarea acesteia ca urmare a discuțiilor de la nivelul conducerii instituției.
##### martora că a discutat cu șeful serviciului juridic de la acel moment și au hotărât să nu atacăm actul în contencios. Precizează că, în fapt, șeful serviciului juridic era martora ######### ########.
Mai arată că nu știe de ce nu a fost atacată ori nu s-a solicitat revocarea hotărârii prin care s-a adoptat regulamentul ce prevedea cvorumul de 11 voturi, crede că așa s-a hotărât la nivelul conducerii instituției.
A precizat că s-a notificat prin poștă Primăriei ###### că acea hotărâre era nelegală.
##### că existau discuții la nivelul județului cu privire la modalitatea de calcul a cvorumului întrucât legea nu prevedea. ##### că din ședința C.L. ###### din 23.12.2016 a identificat mai multe hotărâri adoptate cu cvorumul de 11 din 17 și că a solicitat revocarea acestora, unele fiind revocate, altele nu.
A mai menționat martora că se analiza fiecare hotărâre în parte și se discuta cu șeful serviciului juridic, dacă se impunea sau nu solicitarea de revocare ori atacare a acestora. Precizează că au fost adoptate mai multe hotărâri în ședința CL ###### din 23.12.2016.
A precizat martora că martora ######### ######## i-a comunicat să nu mai atace în contencios hotărârile care nu au fost revocate.
A afirmat martora că mai existat situații și în alte Consilii Locale în care s-a rotunjit în minus.
Martora ######### ########  a declarat că la momentul respectiv hotărârile Consilului Local ###### erau verificate sub aspectul legalității de către consilierul juridic din cadrul Prefecturii, ##### #####. #### posibil ca la un moment dat și consilierul #### Buzdoacă să fi avut aceeași atribuție.
Cunoaște că la momentul respectiv exista o circulară întocmită de fostul prefect, dar care a fost preluată și de prefectul de la acel moment, respectiv martorul ##########, în care se recomanda autorităților locale ca în momentul în care rezultatul unui cvorum nu este un număr întreg să se rotunjească majoritatea către numărul mai mare. Această recomandare era bazată pe o decizie a unei ##### de Apel. După ce se solicită de către prefect revocarea unui act administrativ pasul următor ar fi atacarea acestuia în contencios. #### posibil ca în urma solicitării de revocare să se poarte corespondență între cele două instituții pentru lămuriri, iar consilierul juridic din cadrul prefecturii să decidă că nu se impune atacarea actului în contencios. De asemenea, mai există și posibilitatea omisiunii atacării actului și pierderea termenului.
##### că adresa nr. 6875/26.06.2019 a fost întocmită fără verificări temeinice și că a revenit ulterior cu precizarea că în referire la hotărârea consiliului local ###### a fost formulată solicitare de revocare. Menționează că nu își aduce aminte dacă a răspuns în scris Parchetului, ci este posibil să fi depus direct acea notificare de revocare. Nu s-a făcut o nouă evaluare a legalității hotărâri C.L. ci s-a verificat registrul de acțiuni, iar acea hotărâre nu apărea ca fiind atacată în contencios.
##### că adresa respectivă transmisă către Consiliul Local ###### era cu o formulare standard și că nu s-au făcut verificări temeinice înainte de a se întocmi acest răspuns. În plus, la momentul respectiv nici nu mai aveau posibilitatea să evalueze legalitatea actului, fiind decăzuți din termenul de formulare a acțiunii în contencios. S-a considerat că dacă nu a fost atacată este prezumată legală.
Precizează că este posibil să fi fost o eroare și chiar Parchetul să ne fi solicitat informații cu privire la o altă hotărâre.
A mai menționat că acea circulară a prefectului era bazată pe o decizie a unei ##### de Apel și pe practica instanțelor, fiind transmisă Consiliilor Locale cu titlu de recomandare.
Martora a precizat că Consiliul Local avea posibilitatea să hotărască rotunjirea numărului întreg prin regulamentul de organizare și funcționare adoptat prin hotărâre de consiliu.
##### că inițial circulara a fost bazată pe acea decizie a unei ##### de Apel, însă, la nivelul județului Constanța exista practică judiciară neunitară, astfel că s-a revenit cu acea adresă prin care s-a menționat că fie Consiliu Local are posibilitatea să stabilească prin propriul regulament modalitatea de calcul a cvorumului. Părerea sa personală în calitate de consilier juridic este că trebuie rotunjit către numărul mai mare. Precizează că nu poate fi imputat instituției publice împrejurarea că a ales să rotunjească în minus, față de legea și practica neclară.
Numărarea voturilor era atribuția secretariatului. Președintele de ședință nu avea obligația de a anunța rezultatul votului, ci doar numărul voturilor. Președintele de ședință nu avea obligația constatării legalității hotărârii. Președintele de ședință nu are posibilitatea de a constata legalitatea actului administrativ, însă poate face aprecieri politice. #### adevărat că în caz de refuz, care nu trebuie să fie motivat, este o procedură legală. Cu privire la rolul semnăturii președintelui este acela că investește actul cu formulă de autoritate, iar secretarul contrasemnează pentru legalitate. Un act administrativ poate produce efecte fără semnătura secretarului, dar nu fără semnătura președintelui. Semnătura președintelui atestă și faptul că hotărârea a fost adoptată cu cvorumul necesar și că reprezintă voința consiliului local.
Fiind audiat, martorul Chiparu ##### a declarat că la momentul depunerii cererii de cumpărare a terenului era administrator la societatea ##### ##### ##### SRL. Ulterior, la momentul vânzării nu mai era administrator, ci era fratele său, iar după ce i s-a terminat mandatul de consilier a revenit în calitatea de administrator. Precizează că în momentul în care a văzut ordinea de zi era trecută și vânzarea terenului și știa de la fratele său care era administratorul societății că au avut loc negocierile și că urmează să fie discutată vânzarea în ședința de consiliu. Nu își explică de ce nu apare această chestiune în procesul verbal de ședință.
Martorul a menționat că nu cunoaște de ce nu a fost urmată procedura licitației publice. Consideră că atât timp cât aveau terenul în folosință aveau și un drept de preferință la cumpărare. ##### că a cumpărat la valoarea de piață, iar prin comparație, dacă ar fi plătit folosința prețul vânzării ar fi fost acoperit într-o sută de ani.
A mai precizat că s-au discutat mai multe chestiuni în ședința respectivă, inclusiv alte vânzări de terenuri. În momentul în care a fost strigată ordinea de zi și a auzit denumirea societății s-a ridicat și a ieșit din sală pentru a evita un conflict de interese. A participat la celelalte discuții despre vânzări și nu s-a pus problema vreunui cvorum, unele erau cu vânzare directă, altele la licitație, fără să se fi pus problema legalității vreunei vânzări directe.
Martorul a afirmat că a cumpărat doar construcția și terenul de sub construcție, însă terenul care împrejmuia construcția, inclusiv căile de acces, îl aveau doar în folosință.
A precizat martorul că s-a hotărât în consiliu ca două treimi din numărul total de consilieri să fie de 11 voturi. Se formase o cutumă în sensul că toți consilierii au considerat că majoritatea de două treimi constă în 11 voturi întrucât 11,3 este mai aproape de cifra 11 decât de cifra 12.
Din câte cunoaște martorul, nu a fost nicio situație în care vreo hotărâre a Consiliului Local ###### să fi fost atacată pe motiv că nu a fost întrunit cvorumul matematic.
A mai precizat martorul că ordinea de zi și materialele erau transmise cu câteva zile înainte, se formau comisiile de specialitate și se analizau documentele.
Martorul ########## ###### ######, fost Prefect al Județului Constanța, a declarat că nu își amintește detalii despre speța respectivă. ##### că avea un jurist care avea în atribuție verificarea legalității hotărârilor Consiliilor Locale în cadrul serviciului de contencios, iar el doar semna actele care erau înaintate din partea instituției prefecturii către autoritățile locale. #####, de asemenea, că instituția prefectului avea posibilitatea de a ataca un act nelegal în contencios administrativ.
Martorul a afirmat că nu cunoaște detalii despre hotărârea ce face obiectul cauzei, însă știe că fiecare consiliu local stabilea prin regulamentul de ordine interioară care sunt pragurile de cvorum pentru fiecare hotărâre pe baza principiului autonomiei locale și în baza legii.
A mai menționat martorul că între Prefectură și Consiliile Locale există o relație de colaborare, nu de subordonare și că în mod obișnuit prefectul emite ordine. #### adevărat că la momentul respectiv exista o circulară, un fel de recomandare către consiliile locale cu privire la calculul cvorumului, având în vedere că în practică numărul consilierilor putea suferi modificări. În măsura în care cvorumul era o fracție, trebuia rotunjit către numărul mai mare pentru a fi întregit, așa cum prevede și legea actuală care a preluat această modalitate din practică. Legea de la momentul respectiv nu prevedea această rotunjire către numărul mai mare sau către numărul mai mic, însă așa se proceda în practică. Nu exista o practică unitară cu privire la modalitatea de rotunjire în plus sau în minus. Tocmai de aceea consiliile puteau să stabilească prin regulament cât reprezintă majoritatea.
În ceea ce privește diferența de opinie dintre adresele din 09.03 și cea din 22.03.2017, martorul a precizat că prima chestiune ține de competența consiliului local de a stabili modalitatea de calcul a cvorumului, iar cea de-a doua chestiune privește legalitatea hotărârii consiliului local, evaluată de serviciul juridic pe care instituția prefecturii este obligată să o efectueze. Precizează că la momentul semnării solicitării de revocare a hotărârii avea toate informațiile la dispoziție și cunoștea motivul nelegalității. A menționat că Serviciul Juridic este cel care face propuneri către prefect pentru revocarea unor acte sau pentru atacarea lor în contencios.
Martorul a menționat că în cazul în care nu se dădea curs solicitării de revocare se urma procedura contenciosului administrativ, actele fiind atacate în instanță. Își amintește din practică, de atunci, că se răspundea acestor solicitări de consiliile locale într-un fel sau altul.
Martora ##### #######, audiată de către instanță, martora fiind notarul care a perfectat vânzarea, a relatat că Primarul are posibilitatea ca prin dispoziție să desemneze o altă persoană care să semneze actele notariale sau contractele autentificate fără a avea putere de decizie cu privire la clauze, ce erau preluate din hotărârile Consiliului Local. Martora a precizat că hotărârea Consiliul Local este atașată întotdeauna la dosarul notarial. De asemenea, a mai menționat că notarul public nu are competență de a verifica aspecte de legalitate ale hotărârilor Consiliului Local.
Cu ocazia audierii în cursul cercetării judecătorești, martora ###### ##### ####,  a declarat că pe ordinea de zi a ședinței din 23.12.2016 era trecută chestiunea vânzării terenului către societatea ##### ##### ##### SRL. Cunoștea acest lucru înainte de ziua ședinței pentru că le erau transmise documentele și ordinea de zi. Nu își explic de ce această chestiune a fost omisă din cuprinsul procesului-verbal de ședință, probabil dintr-o eroare de redactare. Menționează că societatea a formulat o cerere către Consiliul Local pentru a cumpăra terenul pe care îl avea în concesiune, iar vânzarea s-a făcut direct, după evaluarea terenului.
Menționează că în ședința respectivă s-a afirmat de către consilierii din cadrul PSD că nu era întrunit cvorumul pentru vânzarea terenului. Știe că exista o informare de la Prefectură în sensul că Consiliul Local poate să stabilească modalitatea de calcul a cvorumului, iar în cadrul Consiliului Local ###### s-a hotărât că cvorumul de două treimi este reprezentat de 11 voturi din 17.
După ce s-a votat hotărârea privind vânzarea, s-a anunțat numărul de voturi, iar martora a  crezut că hotărârea a trecut, fără ca acest lucru să fi fost anunțat oficial de cineva în ședință.
Martorul ######### #######, a declarat că ocupă funcția de secretar al Primăriei ###### din ianuarie 2018. Cunoaște discuțiile referitoare la Hotărârea Consiliului Local ce face obiectul dosarului. Știe că au fost adoptate mai multe Hotărâri de către Consiliul Local cu privire la care prefectul a solicitat revocarea, motivul fiind cvorumul de 11 voturi apreciat nelegal. Precizează că nu este foarte sigur, dar așa își amintește. Mai știe, de asemenea, că au existat corespondențe între UAT ###### și Instituția Prefectului referitoare la cvorum, respectiv o adresă prin care se menționa că numărul de voturi trebuie rotunjit în plus și o altă adresă în care prefectul indica Consiliului Local că este la latitudinea acestuia modalitatea de rotunjire. Precizează că nu este sigur care dintre cele două adrese a fost prima. Mai știe că a existat o adresă din partea UAT ###### prin care s-a solicitat sa li se indice care este cadrul legal pentru care au considerat numărul minim de voturi ca fiind 12 și nu 11.
Martorul a precizat că atribuția privind stabilirea cvorumului legal pentru fiecare Hotărâre revenea secretarului, care a înaintat noului Consiliu Local o înștiințare privind cvorumul necesar pentru fiecare tip de Hotărâre în funcție de obiect. A menționat martorul că în 2018 a precizat procentul de 2/3 așa cum prevede legea, însă din 2020 exista o adresă cu titlu de recomandare din partea Instituției Prefectului în care se arată numărul concret de voturi.
Fiind audiat de către instanță, martorul ############ #########, a arătat că în anul 2018 a semnat contractul de vânzare cu ##### ##### SRL, având ca obiect vânzarea imobilului în suprafața de 3150 mp, contractul fiind încheiat la notar. În ceea ce privește votul din Consiliul Local privind vânzarea terenului, cunoaște faptul că vânzarea a fost aprobată cu 11 voturi și că hotărârea Consiliului Local nu a fost contestată de către Prefect. Menționează că existau niște Hotărâri ale Consiliului Local adoptate la începutul anilor 2000 prin care era prevăzută posibilitatea vânzări prin negociere directă, hotărâri ce nu au fost contestate de către Prefect.
A mai menționat martorul că potrivit Legii nr. 215 în vigoare la acel moment, avea obligația să o aducă la îndeplinire și nu se putea opune punerii în executare.
Martorul a menționat că nu putea face opoziție la legalitatea vânzării, avea doar obligația de a duce la îndeplinire mandatul pentru încheierea vânzării. ######## care putea face opoziție la legalitatea vânzării era Instituția Prefectului în sensul că putea să conteste Hotărârea Consiliului Local prin care a fost aprobată vânzarea, hotărâre care ar fi fost suspendată de drept prin atacarea ei în contencios. Menționează însă că primarul nu avea posibilitatea sa se opună încheierii vânzării fiind obligat să aducă la îndeplinire Hotărârea.
Din ce cunoaște martorul din acte, era terenul aferent imobilului restaurant. Martorul a aflat ulterior semnării contractului de vânzare despre discuțiile privind întrunirea cvorumului, însă din punctul său de vedere hotărârea a fost adoptată legal.
Martorul ##### ######, audiat în cursul cercetării judecătorești, a relatat referitor la procedura de vânzare, că cererile erau depuse de potențialii cumpărători, fiind analizate de către Direcția de Administrare a Domeniului ###### și Privat, de către ############## Juridic, Economic și Tehnic cu privire la situația imobilului.
Menționează că în anii 2002 și 2005 au fost adoptate Hotărâri de Consiliu Local prin care se prevedea cu caracter general, categorii de terenuri ce puteau fi vândute prin negociere directă, spre exemplu terenuri care făceau obiectul unui contract de concesiune, folosință sau închiriere, precum și terenuri aferente activelor dobândite de la fostele întreprinderi hoteluri și restaurante.
După verificarea situației imobilului, se emitea comandă pentru întocmirea Raportului de Evaluare și ulterior documentația ajungea la ####### de Vânzare prin Negociere Directă, care încheia un proces-verbal de negociere, acesta stând la baza întocmirii proiectului de hotărâre pentru aprobarea vânzării. Menționează că la această comisie ajungeau numai dosarele ce priveau imobile care se încadrau în categoriile ce permiteau vânzarea directă, arătând că au existat și situații când Consiliul Local a adoptat o altă procedură de vânzare decât cea propusă de Direcție sau de #######.
În aprecierea sa personală, martorul a considerat că vânzarea terenului respectiv a fost un beneficiu pentru UAT ######, iar nu o pierdere.
În cursul cercetării judecătorești, martorul ############## ####### a declarat că este manager de hotel și că a primit mandat de la administratorul societății ##### ##### ##### SRL pentru a semna contractul de achiziție al unui teren din ###### ####. Cu privire la condițiile contractuale martorul arată că acestea erau deja stabilite, iar mandatul avea ca obiect strict semnarea contractului deoarece administratorul societății nu putea fi prezent fizic în ziua respectivă pentru a semna contractul. Știe că vânzătorul era Primăria sau Consiliul Local, în orice caz un UAT. Nu își amintește cine a semnat pentru vânzător, el a mers la notar, a semnat contractul și a plecat deoarece era foarte aglomerat în ziua respectivă.
În ceea ce privește amplasarea imobilului, martorul precizează că a luat cunoștință cu ocazia audierii la ####### că imobilul este amplasat în zona hotel ######.
A mai menționat că își amintește vag că administratorul societății îi spunea că trebuie să achiziționeze un teren în zona respectivă unde avea deja un alt activ.
Declarația martorei ##### ##### nu este utilă soluționării cauzei, întrucât martora nu a fost prezentă la ședința consiliului în care s-a aprobat vânzarea terenului și nici nu cunoaște detalii relevante.
Martorul #### ##### ###### a declarat că nu s-au pus probleme legate de legalitatea votului. ###### era că, cvorumul de două treimi se împlinește cu 11 voturi. Nu au fost discuții legate de modul de calcul al cvorumului.
Martora ######## ####### a relatat că își amintește că imobilul a fost atribuit prin vânzare directă. Nu își amintește să fi fost probleme legate de legalitatea votului. Nu își amintește să fi existat discuții despre modul de calcul al cvorumului.
Martorul ####### ########## a declarat că nu își amintesc să fi fost probleme legate de legalitatea votului. Nu își amintesc discuții despre modul de calcul al cvorumului.
Cu ocazia audierii în cursul cercetării judecătorești, martorul ##### ###### ######  a relatat că era consilier local la momentul respectiv în Consiliul Local ###### și știe că în ședința respectivă s-a discutat despre vânzarea unui teren cu o suprafață destul de mare pentru care crede că era nevoie de licitație publică. Martorul precizează că s-a abținut de la vot sau a votat împotrivă, nu își amintesc exact tocmai din acest motiv.
Martorul a precizat că nu își amintește detalii, față de timpul scurs de atunci, însă își amintește că în perioada respectivă erau discuții și exista o incertitudine cu privire la numărul necesar de voturi pentru întrunirea cvorumului de 2/3.
Martorul a mai menționat că știe că era vorba de un teren de trei mii și ceva de metri pătrați pentru că înainte de fiecare ședință de consiliu li se pun la dispoziție materiale pe care le studiază, apreciind martorul că terenul respectiv trebuia scos la licitație publică.
A mai menționat martorul că are cunoștință că ar fi existat discuții cu privire la legalitatea hotărârilor adoptate cu 11 voturi. Totodată, martorul a precizat că primarul avea obligația de a aduce la îndeplinire hotărârile Consiliului Local.
Martorul ######### ##### a relatat că știe că este vorba despre vânzarea unui teren. A precizat că a participat la ședința respectivă în calitate de consilier și a votat pentru vânzarea terenului prin negociere directă. Martorul a menționat că a aflat ulterior cu ocazia audierii la parchet că în mod normal era necesară o licitație publică. Martorul cunoaște că vânzarea terenului a fost adoptată cu 11 voturi din 17. Nu își amintește ca cineva să fi ridicat problema numărului de voturi în ședință, însă știe că au fost discuții ulterior. Nu își amintește să fi fost probleme cu cvorumul și în alte situații similare.
Martorul a afirmat că își amintește că Prefectura a transmis o informare către Consiliu în sensul că erau suficiente 11 voturi, însă nu poate afirma cu certitudine și nici nu își amintește detalii, eu auzind această împrejurare în diverse discuții.
Fiind audiat, martorul ###### ###### a declarat în legătură cu ședința respectivă la care a  participat în calitate de consilier, arată că știe că s-a votat vânzarea terenului respectiv. Își amintește că opoziția ar fi comentat în legătură cu această vânzare. Știe că s-a votat cu 11 voturi. Își amintește că au fost discuții cu privire la numărul de voturi necesare pentru cvorumul de 2/3 și că ar fi existat o adresă de la Prefectură prin care se indică că sunt suficiente 11 voturi.
În cursul cercetării judecătorești, martorul ########## ######## a declarat că era consilier local și că la una dintre ședințe a văzut o premeditare a faptei, apoi a văzut cum au comis fapta și că au încercat să o acopere. Pentru premeditare arată că în convocator la PCI. 23 a fost indicată o vânzare terenuri, fără a fi precizate alte detalii. #### când a văzut documentele și-a dat seama despre ce era vorba. Când s-a pus în discuție ordinea 23 din convocator a văzut că domnul Chiparu #####, viceprimarul, a încercat să iasă din sală, a solicitat să se consemneze de ce domnul Chiparu dorea să iasă, și anume pentru că avea un interes direct.
Arăt că au fost exprimate 11 voturi pentru adoptarea hotărârii privind vânzarea, toată gruparea politică a inculpatului și a domnului Chiparu a votat, iar noi, opoziția, ne-am abținut de la vot. A considerat că nu s-a îndeplinit cvorumul legal care la acel moment era de 2 treimi pentru că erau necesare 12 voturi, așa era jurisprudența de la acel moment. Nu s-a discutat acest aspect în ședință, fiind clar pentru toată lumea că trebuiau să fie 12 voturi, și nu 11. În sală nu s-a discutat despre cum se interpretează cele două treimi.
Martorul arată că abia ulterior a aflat că s-a mai dat o astfel de interpretare la Consiliul Local ######, cu sprijinul prefectului, în sensul că fracția de două treimi se rotunjește în minus. Până atunci nu se dăduse niciodată această interpretare. La câteva zile a aflat că secretarul orașului, inc. ######## și ##### #######, au considerat că hotărârea a fost adoptată legal, iar pe 12.01 a formulat plângere prealabilă la Consiliul Local prin care a sesizat nelegalitatea și a făcut și informare la prefect.
După această plângere și informare a primit convocator pentru discutarea modificării interpretării a două treimi care se rotunjesc la 11 voturi, iar la pct. 2 se discuta anularea hotărârii 221. A fost adoptat punctul I cu 11 voturi și a fost respinsă cererea de anulare a hotărârii tot cu 11 voturi.
Martorul arată că a avut această convingere din experiența profesională și din mai multe hotărâri judecătorești care arătau că trebuie rotunjit numărul de voturi la 12. ##### că în 20 de ani de experiență, inclusiv în calitate de Șef al Corpului de Control al Prefectului #### ####, era prima dată când auzea de această interpretare în minus, iar după adoptarea hotărârii respective a mai auzit de o astfel de interpretare la Consiliul Local ######.
Nu își amintește dacă a participat la comisia de avizare, însă arată că în ziua ședinței nu știa despre ce vânzare este vorba la pct. 23 de pe ordine. Consideră martorul că formațiunea politică din care fac parte inculpații și-au aranjat lucrurile pentru a-și vinde terenurile între ei. ##### că dacă proiectul de vânzare era avizat favorabil de comisie și era vândut către o altă persoană și nu către domnul Chiparu, nu crede că ar fi avut o problemă în a vota favorabil.
Întrebat fiind de ce nu a ridicat problema cvorumului în acea ședință, martorul a precizat că s-a menționat doar că au fost exprimate 11 voturi din 17 favorabil, fără a se menționa dacă hotărârea se consideră sau nu adoptată, deși, în mod obișnuit, se preciza verbal dacă o anumită hotărâre este sau nu adoptată. Totuși, nu a fost singura situație când nu s-a precizat verbal dacă hotărârea a fost sau nu adoptată.
A mai menționat martorul că în ședința respectivă au fost adoptate hotărâri privind vânzarea unor alte terenuri, la pct. 23 prevedea vânzarea mai multor terenuri, dintre care unele terenuri au fost vândute, iar hotărârea a fost adoptată legal.
Întrebat fiind dacă cunoaște cum s-a finalizat informarea sa către Prefect, martorul a declarat că nu mai ține minte, dar crede că nu au răspuns. Prefectul trebuia să atace hotărârea în contencios, însă consideră că era o înțelegere între inculpați și prefect.
Martorul a atacat hotărârea în contencios, a pierdut la fond, probabil motivat de lipsa de interes, iar din cauza apărătorului său a pierdut termenul de apel. Martorul a precizat că a atacat și alte hotărâri, nu neapărat cu referire la cele 11 voturi și a mai formulat și alte plângeri la prefect. Nu își amintește dacă a atacat hotărârea din 31 ianuarie prin care s-a stabilit că două treimi înseamnă 11 voturi. Precizează însă că nicio instanță la care a formulat eu acțiuni în contencios nu a stabilit că două treimi înseamnă 11 voturi, chiar dacă obiectul cauzei era altul. A menționat că nu a sesizat vreo problemă de legalitate cu privire la celelalte vânzări de la pct. 23, dar nu își amintește dacă le-a verificat pe toate. ##### că fiecare vânzare a fost votată separat.
Martorul a menționat că legea nu prevedea modul de calcul și nici de rotunjire, specificând doar că erau necesare două treimi. Era o lacună legislativă. Matematic, într-adevăr, se rotunjește în minus atunci când numărul este mai mic de 0,5, însă în administrație publică nu se putea rotunji în minus, deoarece trebuia o majoritate de cel puțin două treimi.
A mai precizat martorul că li se aduceau documentele înainte de ședință sau li se trimiteau pe email. Menționează că a primit convocatorul cu 4-5 zile înainte de ședință și arată că nu s-a interesat să ceară detalii despre pct. 23.
Martorul a menționat că nu a verificat dacă erau îndeplinite condițiile pentru vânzarea directă, dar au mai fost situații când terenurile din proprietatea UAT au fost vândute direct.
În cursul cercetării judecătorești, reprezentantul Ministerului ###### a propus audierea martorului ##### ####, iar cu ocazia audierii acesta a declarat că în urmă cu 8-9 ani a dorit să construiască o parcare, întrucât are un hotel în ######, motiv pentru care a vorbit cu primarul de pe atunci, respectiv domnul ########, despre un teren viran, liber de construcții, de aprox. aproximativ 700 mp2 care se afla la aproximativ 100 de metri de hotelul său, ##### #####. ##### că terenul despre care vorbește se afla lângă restaurantul ##### ##### #####, însă erau despărțite de un drum comercial.
Martorul arată că a depus o cerere sau a vorbit cu primarul pentru a depune o cerere, nu își amintește exact, pentru a lua în concesiune acest teren, iar după câteva luni a aflat că nu mai poate fi dat în concesiune pentru că fusese deja dat în concesiune către o altă persoană sau societate, nu știe exact, respectiv domnului Chiparu #####.
##### că nu se consideră persoană vătămată prin prisma faptului că terenul a fost atribuit altcuiva, întrucât a făcut niște cheltuieli minime pentru a se interesa de situația juridică a terenului, iar ulterior a renunțat la demersuri.
Martorul #### ##### a declarat în cursul cercetării judecătorești că s-a abținut de la vot și nu a votat împotrivă, deoarece nu are cunoștințe de specialitate și nu a pus la îndoială evaluarea făcută de un expert, deși aprecierea sa era că prețul era prea mic. Nu își mai amintește dacă a hotărât în grup împreună cu ceilalți colegi consilieri să se abțină de la vot, dar crede că, personal, a crezut că e mai bine să se abțină, nefiind în cunoștință de cauză cu privire la preț.
Își amintește că existau discuții în perioada respectivă cu privire la numărul de voturi necesar pentru întrunirea cvorumului de 2/3, iar el și colegii consilieri din cadrul PSD au considerat la acel moment că sunt necesare 12 voturi, domnul ########## atrăgând atenția, de mai multe ori, consiliului, cu privire la acest aspect. Nu își amintește dacă s-a discutat și la nivelul Instituției Prefectului cu privire la acest cvorum.
Martorul a menționat că hotărârea privind vânzarea terenului a fost adoptată. Nu își amintește dacă în ședința în care s-a votat vânzarea terenului s-a pus problema legalității votului și nici după ședință. Martorul, în aprecierea sa personală, a considerat că sunt suficiente 11 voturi dar s-a raliat opiniei grupului politic din care făcea parte, considerând că dl ########## are mai multă experiență în domeniu.
##### că chestiunea privind subevaluarea prețului de vânzare nu i s-a părut o ilegalitate de aceea s-a abținut de la vot, pentru că altfel cred ## ar fi votat împotrivă. ##### că ceilalți colegi consilieri PSD, crede că dl ##########, s-a uitat pe internet și a spus că prețul este unul mic și că prețul de vânzare practicat în zonă era de aproximativ 350 de euro pe metru pătrat. Întrucât prețul stabilit de evaluator nu i s-a părut a fi mult prea mic, dar nici nu știa ce metodă de calcul a folosit, martorul s-a abținut de la vot. Crede că proprietarul restaurantului care voia să cumpere terenul aferent ar fi avut și o reducere și probabil acesta este motivul pentru care expertul a stabilit prețul respectiv.
Fiind audiată martora #### ######## a declarat că știe că este vorba despre un teren situat în ###### #### care a fost propus spre vânzare directă. Își amintește că avizele comisiilor de specialitate erau favorabile pentru vânzare, motiv pentru care și martora a votat în acest sens. Nu își amintește ca în ședința în care s-a votat vânzarea terenului să se fi ridicat problema legalității votului. Știe că nu au fost toate voturile în favoarea vânzării, dar nu își amintește exact cine cum a votat.
Martora a confirmat că domnul Chiparu ##### a ieșit din sală înainte de vot deoarece avea legătură cu terenul respectiv și nu avea voie să voteze.
În ceea ce privește împrejurarea menționată în cursul urmăririi penale în sensul că dl ######### a ridicat problema legalității votului, nu își amintește despre acest aspect. ##### că la momentul audierii în cursul urmăririi penale a declarat adevărul, însă nu își mai amintește detalii.
Nu își mai amintește bine, dar martora crede că au existat discuții în perioada respectivă cu privire la modalitatea de calcul a cvorumului necesar pentru un anumit vot.
A precizat martora că își amintește însă că prefectul nu a atacat hotărârea privind vânzarea terenului.
Fiind audiat, martorul ####### ##########-###### a relatat că în experiența sa de consilier arată că hotărârile de consiliu se adoptă pe baza proiectului de hotărâre și pe baza unor avize și crede că hotărârea privind vânzarea terenului a fost adoptată. Nu își amintește dacă au fost probleme privind legalitatea votului.
Fiindu-i citită declarația din cursul urmăririi penale, arată că își menține afirmațiile. Într-adevăr, i s-a părut că terenul a fost subevaluat în ceea ce privește prețul de vânzare. De asemenea, arată că în perioada respectivă existau opinii diferite inclusiv la nivelul Instituție Prefectului cu privire la numărul necesar de voturi pentru întrunirea cvorumului de 2/3, fiind emise adrese de către prefect către UAT ###### cu mențiuni contradictorii, în sensul că ba s-a comunicat că sunt suficiente 11 voturi, ba că sunt necesare 12.
Martora a menționat că a apreciat că era necesară rotunjirea la 12 voturi însă fusese adoptată de către Consiliul Local ###### o hotărâre prin care se stabilea că sunt suficiente 11 voturi. Nu își amintește cum a votat în adoptarea acestei hotărâri.
##### că martora și colegii săi consilieri din PSD la acea vreme, s-au abținut de la vot ca o formă de manifestare a dezacordului cu privire la evaluarea prețului de vânzare. Nu au contestat evaluarea făcută de expert deoarece așa au considerat la acel moment.
Martora a precizat că nu a contestat evaluarea tăcută de expert deoarece nu putea să pună la îndoială evaluarea făcută de persoană de specialitate, martora neavând cunoștințele necesare însă știa că în zonă au fost vândute terenuri la prețuri mult mai mari și de aceea am considerat că terenul în discuție a fost subevaluat.
Nu își amintește dacă în ședință sau ulterior s-a pus problema legalității hotărârii sau dacă a fost atacată de către prefect.
Martorul Schroder ###### audiat de către instanță a relatat că a cumpărat clădirea și terenul de sub clădire, respectiv restaurantul Litoral și ulterior a depus cerere la Primărie pentru a cumpăra și terenul constând în curtea interioară a clădirii și fațada, cerere ce a fost admisă de către Primărie. A împuternicit managerul societății să meargă să semneze actul de vânzare cumpărare, după care a fost înștiințat că trebuie să achite prețul, pe care l-a achitat în rate.
Nu cunoaște problemele ce au apărut în legătură cu terenul, martorul se consideră un cumpărător de bună credință și nu cunoaște alte detalii despre obiectul cauzei.
##### că martorul Chiparu #####, respectiv fratele său și asociat, i-a spus că există un litigiu între societatea „##### #####” și prefectură în legătură cu cumpărarea terenului respectiv, dar nu cunoaște alte detalii.
Martorul a precizat că terenul a fost un întreg unitar, însă la un moment dat a fost vândută doar construcția și terenul de sub construcție.
Martorul #### #### audiat în cursul cercetării judecătorești arată că a fost prefect în perioada iulie 2017 - iulie 2018. În cazurile în care ar fi observat că o hotărâre de C.L. este nelegală, în calitate de prefect ar fi atacat actul respectiv în contencios. Nu își amintește dacă în mandatul său s-a pus problema nelegalității hotărârii Consiliului Local ###### prin care s-a stabilit că sunt suficiente 11 voturi pentru cvorumul de 2/3.
Martorul a precizat că își amintește că fiecare Consiliu Local își stabilea prin propria hotărâre care este cvorumul necesar adoptării unei hotărâri, dar nu își amintește cine a stabilit că Consiliul Local are această competență. În ce privește emiterea unor adrese de către instituția prefectului cu privire la cvorumul necesar adoptării unei hotărâri, arată că lucrările erau repartizate serviciului juridic și ulterior erau transmise către Consiliile Locale.
A mai menționat martorul că doar la UAT ###### a fost problema cvorumului. Nu cunoaște ca la alte consilii să fi fost ridicată această problemă. #### posibil să fi emis o adresă către UAT ###### în calitate de prefect prin care să le fi solicitat să își stabilească singuri cvorumul prin hotărâre de Consiliu Local.
Fiind audiat martorul Jeacă ####### în cursul cercetării judecătorești, acesta a relatat că a deținut funcția de prefect al Județului Constanța în perioada august 2018 decembrie 2019. A aflat din discuțiile cu părțile implicate în cauză că este vorba despre problema întrunirii sau nu a cvorumului de 2/3 în legătură cu o hotărâre a Consiliului Local ######.
Pe perioada cât a fost prefect au fost discuții cu privire la acest cvorum de 2/3 și inclusiv cu privire la cel de jumătate plus 1, dar recomandările Instituției Prefectului către UAT-uri a fost în sensul de a-și completa regulamentele de Organizare și Funcționare pentru a înlătura orice neclaritate cu privire la întrunirea cvorumului.
Martorul a precizat că nu a recomandat UAT-urilor în ce sens să calculeze respectivă, respectiv în minus sau în plus, ci doar să își stabilească această regulă prin regulament, în limitele legii.
A menționat martorul că nu își amintește exact, dar știe că și alte UAT-uri, în afară de ######, au avut probleme cu acest cvorum și adresau întrebări Instituției Prefectului în acest sens.
##### martorul că, în opinia sa personală, dintr-un număr de 17 consilieri, cum era cazul Consiliului Local ######, era suficient nr. de 11 voturi pentru cvorumul de 2/3. Menționează că discuțiile erau mai aprinse în ceea ce privește majoritatea simplă. Mai arată că au fost anumite UAT-uri care și-au stabilit prin regulament rotunjirea fracției în minus, iar altele care și-au stabilit rotunjirea fracției în plus.
Fiind audiat în cursul judecății, inculpatul ###### ######-####### a declarat că este vorba despre o hotărâre a Consiliului Local ###### din decembrie 2016 privind vânzarea unui teren care a fost supusă votului pe baza proiectului de hotărâre ce era însoțit de rapoartele comisiilor de specialitate din cadrul primăriei. În următoarea şedinţă de Consiliu Local, domnul consilier ########## ######## a formulat o cerere de revocare a hotărârii adoptate anterior ce a fost respinsă de consiliu.
Mentionează inculpatul că în urma unor discuții pe care martorul ########## le-ar fi avut în mod informal cu instituția prefectului şi primăria a avut astfel de discuții în privința modului de calcul al cvorumului de 2/3, iar prefectul de la vremea respectivă, domnul ##########, le-a transmis o adresă oficială prin care menționa că Consiliul Local are posibilitatea să își stabilească prin propria hotărâre modul de calcul. După aceasta, Consiliul Local a adoptat un regulament prin care s-a stabilit că sunt suficiente 11 voturi din 17 pentru întrunirea cvorumului.
Ulterior, un alt prefect, respectiv martorul ####, le-a transmis o adresă prin care le-a spus că nu își pot stabili prin hotărâre proprie modul de calcul. ##### în vedere cele două adrese contradictorii, s-au adresat din nou Instituției Prefectului, însă nu au primit nici un răspuns.
Inculpatul apreciază că dacă prefectul ar fi considerat că hotărârea respectivă era nelegală trebuia să o atace în contencios.
Mai ştie că martorul ########## a formulat cerere de suspendare a executării hotărârii Consiliului Local, fiind respinsă de către instanţă.
Inculpatul arată că, în calitate de primar, este obligat să aduc la îndeplinire price hotărâre a Consiliului Local, indiferent dacă eu o consider ca fiind legală sau nelegală, ştie că există o hotărâre a Înaltei ##### în acest sens. Mai menționează că el consider că hotărârea respectivă era legală cât timp nu a fost atacată de prefect.
Precizează că cererea de cumpărare a terenului fusese depusă în urmă cu 2-3 ani fiind făcută și o evaluare a terenului pe care a considerat-o ca fiind prea mică, astfel că a dispus o nouă evaluare înainte de a discuta vânzarea terenului în Consiliul Local. Mai arată că valoarea pe care o achita titularul dreptului de concesiune era derizorie, undeva la aproximativ 1000 de dolari pe an.
A mai menționat inculpatul că s-a decis vânzarea terenului respectiv prin negociere directă, iar nu prin licitație publică, deoarece imobilul respectiv era teren aferent restaurantului.
Inculpatul ##### ####### a declarat în fața instanței că a luat mandatul de consilier chiar în anul 2016 şi în şedinţa respectivă a fost nominalizat de o colegă consilier să prezideze şedinţa, fiind prima şedinţă pe care o prezida. Știe că au fost întocmite avizele şi rapoartele de către comisiile de specialitate pe care le-a primit înainte de şedinţă şi crede că şi ceilalți consilieri le-au primit. A pus în discuție ordinea de zi, s-a votat şi a fost adoptată hotărârea.
În ceea ce privește acuzația formulată în rechizitoriu privind împrejurarea că nu ar fi anunţat rezultatul votului, vizionând înregistrarea video, astăzi, în şedinţă, inculpatul susține că a observat că cineva a întrebat A trecut?" iar el am răspuns răspicat Da.".
##### că ulterior martorul ########## a formulat o cerere de revocare a hotărârii în cauză care a fost pusă pe ordinea de zi de către primar printr-un proiect de revocare. A participat la discuțiile cu prefectura și știe că li s-a spus să își reglementeze problema cvorumului prin regulament, ceea ce s-a şi întâmplat, iar ulterior cererea de revocare a fost respinsă prin votul Consiliului.
În ceea ce privește afirmația din cursul urmăriri penale, în sensul că contractul a fost încheiat mult mai târziu după adoptarea hotărârii, arată că s-a referit la împrejurarea că nici atunci, după ce prefectura şi-a schimbat interpretarea în sensul că prin cotă de 2/3 se înţelege minim 12 voturi, totuşi nu a fost atacată hotărârea în cauză.
Menționează inculpatul că nu a existat nicio înțelegere anterioară, nici cu inculpatul ###### ######, nici cu martorul Chiparu. Inculpatul susține că a fost nominalizat să prezideze şedinţa chiar atunci pe moment. A mai precizat că cineva din consiliu i-a atras atenția martorului Chiparu că ar trebui să iasă din şedinţă pentru că are un interes direct în vânzare, dar nu își explică de ce domnul Chiparu a ales să părăsească sala, în loc să se abțină de la vot.
A mai arătat inculpatul că în procesul-verbal al ședinței este consemnat numărul de consilieri care au votat precum și modul în care au votat. În timpul ședinței discuțiile s-au suprapus cu privire la prețul vânzării. Menționează că nu a întocmit el procesul verbal, însă l-a semnat. Crede că s-a omis să fie menționat expres că hotărârea a fost adoptată. A mai menționat că pentru toate celelalte hotărâri din ședința respectivă s-a consemnat în procesul-verbal doar numărul de voturi.
Inculpatul a afirmat că era clar pentru toată lumea că hotărârea a fost adoptată, însă existau discuții legate de preț.
Fiind audiată de către instanță, inculpata ######## ####### a declarat că a lucrat ## calitate de secretar de oraş la UAT ###### din anul 2014 până în 2017. Menționează că înainte de ședința respectivă s-a supus avizării de către comisiile de specialitate vânzarea terenului, inclusiv de către comisia economică, din care face parte și domnul ##########, aviz fiind însă emis în lipsa acestuia, de ceilalți membri.
Menționează că a fost avizată vânzarea și de comisia de negociere, din care făceau parte aproape jumătate din membri consiliului, astfel că nu se poate susţine că nu se ştia ce se votează în şedinţa respectivă, deoarece proiectele și avizele au fost transmise consilierilor înainte şi toată lumea știa despre ce este vorba.
Mai arată inculpata că hotărârea respectivă nu a fost atacată de prefect, iar cererea de revocare a domnului ########## a fost respinsă şi şi-a urmat cursul firesc.
Menționează că în procesele verbale de după ședință nu a menționat expres dacă hotărârea a fost adoptată sau nu, pentru că făcea câte o hotărâre de admitere sau de respingere pentru fiecare proiect de hotărâre și acolo menționa rezultatul votului, până i s-a atras atenția de către Instituția Prefectului, că nu se întocmesc hotărâri de respingere, ci doar se consemnează în procesul verbal că proiectul a fost respins. Precizează că hotărârea de consiliu local era semnată de preşedintele şedinţei şi de către aceasta în calitate de secretar, astfel că, atât ea cât şi inculpatul ##### #######, au semnat hotărârea respectivă, apreciind la acel moment că fusese adoptată cu 11 voturi
Mai arată că şi celelalte hotărâri de vânzare, a altor terenuri, de pe aceeaşi ordine de zi, au fost adoptate tot cu 11 voturi, şi nu s-a pus problema legalității acestora. Menționează că, din discuțiile pe care le mai aveam și cu alți funcționari publici, inclusiv din alte județe, a considerat că fracția de 2/3 se rotunjeşte la 11 voturi, iar nu la 12 voturi.
Instituția Prefectului le-a recomandat să reglementeze modalitatea de calcul a cvorumului prin regulament, pentru a nu mai exista astfel de discuții, aşa cum făcuseră şi alte UAT-uri din circumscripție, ceea ce au și făcut. Precizează, însă, că până la adoptarea noului regulament, Consiliul Local funcționa pe baza unui regulament cadru adoptat printr-o ordonanță de guvern din 2002, care era destul de veche, iar prin noul regulament nu au reglementat doar problema cvorumului ci și alte chestiuni, cum ar fi regimul incompatibilităților.
Mai menționează inculpata că, de regulă, proiectele de hotărâri de vânzare directă prin negociere sunt adoptate de către Consiliu, fiind foarte rare cazurile în care se resping, acestea fiind verificate foarte atent de către comisiile de specialitate, și durează ani de zile de la momentul depunerii cererii până la vânzare. De regulă, cererile sunt făcute de cetăţeni ai oraşului care solicită să cumpere fie terenul de sub casă, fie o servitute de trecere, fie diferența de teren din măsurători şi alte asemenea.
Precizez că după ce a primit adresa din decembrie 2015 de la prefect, nu s-a lovit de problema acestui cvorum, iar în decembrie 2016, când a apărut problema cvorumului, cred ## era și alt prefect, şi atunci au întrebat ce să facă și li s-a spus să își reglementeze modul ce calcul prin regulament şi au insistat să primească şi un răspuns în scris cu privire la acest aspect.
#### adevărat că după şedinţă, dar înainte de redactarea hotărârilor, am discutat cu colegii, cu juristul, inclusiv cu domnul primar, despre modul de calcul al cvorumului, iar în urma acestor discuții a apreciat că cvorumul este întrunit.
##### în vedere că în domeniul administrației publice legislația se schimbă destul de des, inculpata a precizat că nu se putea baza pe ceea ce știa că se face cu 1 an în urmă, motiv pentru care de fiecare dată când se lovește de o problemă, se uită în legea actualizată şi apoi întreabă dacă există uzanțe.
Cu privire la adresa nr. 23976/04.12.2015 în care se arăta de către Instituția Prefectului că actele administrative nu pot fi adoptate de un număr de consilieri sub raportul calculat, indiferent de câtimea lipsă, inculpata ######## ####### a arătat că știa de existența acesteia, însă precizează că de fiecare dată când se schimba prefectul primea câte o adresă cu cerinţele noului prefect şi din ce își amintește, adresa respectivă punea accent pe modalitatea şi termenele de comunicare a hotărârilor Consiliului. Precizează că la un moment dat a fost şi sancţionată disciplinar pentru nerespectarea termenului de comunicare a unor dispoziții de primar.
A mai precizat inculpata că este posibil să fi uitat de adresa respectivă, însă la momentul când a semnat hotărârea de vânzare era convinsă că 11 voturi sunt suficiente. Menționează că acum ştie foarte bine ce conţine adresa respectivă, pentru că a fost menționată în rechizitoriu şi a studiat-o, dar la momentul acela avea şi alte corespondențe cu Instituția Prefectului şi avea și alte atribuiții, astfel că nu a dat importanță foarte mare acelei adrese.
Mai precizează inculpata în legătură cu acea adresă că este cu titlu de recomandare, deoarece nu există un raport de subordonare directă între prefect și secretarul UAT, iar în măsura în care prefectul consideră că secretarul şi-a încălcat atribuțiile sau că o hotărâre este nelegală poate acționa în contencios.
A mai menționat inculpata că înainte de a lucra în administrația publică, a absolvit facultatea de Management şi Economie şi i se pare normal la calculul matematic să rotunjească în minus la numărul întreg cel mai apropiat. În același sens se efectuează calculele şi atunci când se repartizează mandatele de consilieri pe numărul de locuitori, în sensul că se rotunjeşte în minus. Mai arată că la momentul respectiv erau şi alte probleme mai importante de rezolvat, cum ar fi  restituirile pe Legea 10, astfel că nu a pus accentul pe acea recomandare din adresă, deoarece aceasta avea 3 pagini şi conţinea mai multe aspecte.

Chestiunea prealabilă
Prin rechizitoriu, Parchetul de pe lângă Tribunalul Constanța a învestit instanța cu soluționarea unei chestiuni prealabile, respectiv excepția de nelegalitate a Hotărârii de Consiliul Local ###### nr. 229/23.12.2016.
În motivarea excepției de nelegalitate formulate de procuror, se arată că Hotărârea de Consiliul Local ###### nr. 229/23.12.2016 este un act administrativ cu caracter unilateral, conform semnificaţiei conferită de art. 2 alin.1 lit. c din Legea nr.554/2004, şi în cauză sunt întrunite condiţiile legii pentru anularea respectivului act administrativ cu caracter unilateral.
În drept, potrivit art. 4 din Legea nr. 554/2004 a contenciosului administrativ:
(1) Legalitatea unui act administrativ cu caracter individual, indiferent de data emiterii acestuia, poate fi cercetată oricând în cadrul unui proces, pe cale de excepţie, din oficiu sau la cererea părţii interesate.
(2) Instanţa învestită cu fondul litigiului şi în faţa căreia a fost invocată excepţia de nelegalitate, constatând că de actul administrativ cu caracter individual depinde soluţionarea litigiului pe fond, este competentă să se pronunţe asupra excepţiei, fie printr-o încheiere interlocutorie, fie prin hotărârea pe care o va pronunţa în cauză. În situaţia în care instanţa se pronunţă asupra excepţiei de nelegalitate prin încheiere interlocutorie, aceasta poate fi atacată odată cu fondul.
(3) În cazul în care a constatat nelegalitatea actului administrativ cu caracter individual, instanţa în faţa căreia a fost invocată excepţia de nelegalitate va soluţiona cauza, fără a ţine seama de actul a cărui nelegalitate a fost constatată.
(4) Actele administrative cu caracter normativ nu pot forma obiect al excepţiei de nelegalitate. Controlul judecătoresc al actelor administrative cu caracter normativ se exercită de către instanţa de contencios administrativ în cadrul acţiunii în anulare, în condiţiile prevăzute de prezenta lege.
Din dispozițiile legale citate rezultă condițiile de admisibilitate ale excepției de nelegalitate, respectiv:
- excepția să fie formulată în cursul unui proces aflat pe rolul instanței, condiție îndeplinită în speță, excepția fiind invocată chiar prin actul de sesizare a instanței, respectiv rechizitoriul Parchetului de pe lângă Tribunalul Constanța, prin care instanța a fost învestită cu soluționarea cauzei, având ca obiect infracțiunea de abuz în serviciu;
- excepția de nelegalitate trebuie să se refere la verificarea legalității unui act administrativ, condiție care este îndeplinită în cauză, fiind vorba despre legalitatea Hotărârii Consiliului Local ###### nr. nr. 229/23.12.2016, fiind un act administrativ în accepțiunea prevederilor art. 2 alin. 1 lit. c) din Legea nr. 554/2004;
- excepția trebuie să aibă ca obiect un act administrativ unilateral cu caracter individual, condiție ce este îndeplinită în speță, întrucât este vorba despre un act administrativ emis unilateral de către Consiliul Local ###### și cu caracter individual, întrucât privește un subiect pasiv determinat, respectiv societatea ##### ##### ##### SRL;
- excepția de nelegalitate să aibă ca obiect un act administrativ de care depinde soluționarea fondului cauzei, condiție îndeplinită în speță, deoarece, așa cum arată și autorul excepției, legalitatea sau nelegalitatea adoptării Hotărârii Consiliului Local ###### nr. nr. 229/23.12.2016 determină întrunirea sau nu a elementului material al infracțiunii de abuz în serviciu, astfel cum aceasta a fost reconfigurat prin decizia CCR nr. 405/2016.
În consecință, instanța constată că excepția de nelegalitate invocată este admisibilă, urmând a fi analizată pe fond în cele ce urmează.
Autorul excepției impută emitentului actului administrativ, respectiv Consiliului Local ######, cu concursul inculpaților ###### ###### #######, ##### ####### și ######## #######, încălcarea prevederilor art. 35 alin. 5 lit. b) rap. la art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001 a administrației publice locale (forma în vigoare la data săvârșirii faptei imputate), potrivit cărora „În exercitarea atribuţiilor prevăzute la alin. (2) lit. c), consiliul local: hotărăşte vânzarea, concesionarea sau închirierea bunurilor proprietate privată a comunei, oraşului sau municipiului, după caz, în condiţiile legii” și „Hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie.”, precum și prevederile art. 123 alin. 1, 2 și 3 din Legea nr. 215/2001 a administrației publice locale (forma în vigoare la data săvârșirii faptei imputate), potrivit cărora:
(1) Consiliile locale şi consiliile judeţene hotărăsc ca bunurile ce aparţin domeniului public sau privat, de interes local sau judeţean, după caz, să fie date în administrarea regiilor autonome şi instituţiilor publice, să fie concesionate ori să fie închiriate. Acestea hotărăsc cu privire la cumpărarea unor bunuri ori la vânzarea bunurilor ce fac parte din domeniul privat, de interes local sau judeţean, în condiţiile legii.
(2) Vânzarea, concesionarea şi închirierea se fac prin licitaţie publică, organizată în condiţiile legii.
(3) Prin derogare de la prevederile alin. (2), în cazul în care consiliile locale sau judeţene hotărăsc vânzarea unui teren aflat în proprietatea privată a unităţii administrativ-teritoriale pe care sunt ridicate construcţii, constructorii de bună-credinţă ai acestora beneficiază de un drept de preempţiune la cumpărarea terenului aferent construcţiilor. Preţul de vânzare se stabileşte pe baza unui raport de evaluare, aprobat de consiliul local sau judeţean, după caz.
Contrar susținerilor autorului rechizitoriului, instanța subliniază că este cunoscut la nivel de principiu general al dreptului că orice act administrativ, fie el cu caracter normativ sau cu caracter individual, se bucură de prezumția de legalitate, întrucât emană de la o autoritate publică și înglobează autoritatea de stat, iar atât timp cât nu este revocat sau anulat, el produce efecte juridice.
În acest sens, se constată că autorul excepției arată că Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016 este nelegală, întrucât a fost adoptată fără întrunirea majorității calificate de două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie, prevăzută de art. 45 alin. 3 din Legea nr. 2015/2001, în speță, fiind adoptată cu 11 voturi din numărul total de 17 consilieri în funcție la momentul respectiv, în condițiile în care fracția de două treimi din 17 consilieri ar fi cerut un număr de 11, (3) consilieri, număr ce trebuia rotunjit la numărul întreg următor, respectiv 12 consilieri, acesta fiind numărul necesar de voturi pentru adoptarea legală a hotărârii.
Instanța reține că, într-adevăr, Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016 trebuia adoptată cu majoritate calificată de două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie, fiind o hotărâre care avea ca obiect vânzarea unui bun imobil aflat în patrimoniul privat al UAT ######.
Cu toate acestea, se observă că Legea nr. ######### nu prevedea modalitatea de rotunjire a fracției în cazul în care rezultatul acesteia nu este un număr întreg, așa cum prevede, în prezent, art. 5 lit. dd) din O.U.G. nr. 57/2019 privind Codul Administrativ.
Principala apărare a inculpaților în legătură cu acest aspect este aceea că, întrucât legea nu prevedea modalitatea de rotunjire în care rezultatul fracției de două treimi nu este un număr întreg, față de numărul total de 17 consilieri în funcție ai Consiliului Local ######, rezultatul fracției fiind 11,(3) voturi, s-a decis că majoritatea calificată de două treimi este întrunită cu 11 voturi favorabile din totalul de 17 consilieri în adoptarea hotărârii privind vânzarea imobilului în discuție.
În acest sens, instanța reține că majoritatea martorilor audiați au menționat că existau interpretări diferite atât în practica autorităților administrației publice locale, cât și în practica instanțelor judecătorești, cu privire la numărul de voturi necesar și suficient pentru întrunirea majorității calificate de două treimi, în sensul de a se rotunji în minus sau în plus la numărul întreg anterior sau la numărul întreg următor față de rezultatul fracției.
Nu este relevantă împrejurarea că nu au fost indicate hotărâri judecătorești concrete din practica instanțelor, atât timp cât la nivelul percepției colective, atât a martorilor, cât și a funcționarilor publici, exista această practică neunitară cu privire la interpretarea dispozițiilor art. 45 alin. 3 din Legea nr. 2015/2001.
Chiar în cuprinsul hotărârii judecătorești invocate de Prefectul Județului Constanța în susținerea adresei nr. 23976/04.12.2015 respectiv decizia nr. ###/CA/2006 a Curții de Apel #### se constată că legiuitorul nu a stabilit cum trebuie procedat atunci când din aplicarea procentului de 2/3 nu rezultă un număr întreg.
De altfel, chiar și practica Instituției Prefectului Județului Constanța în colaborarea cu celelalte autorități publice locale, respectiv Consiliile Locale ale UAT-urilor din Județul Constanța, s-a modificat într-o perioadă de timp relativ scurtă, fiind transmise două informări diferite către UAT-uri, respectiv una prin care li se recomanda Consiliilor Locale să rotunjească cvorumul de două treimi, în plus, la următorul număr întreg după rezultatul fracției, iar o alta prin care li s-a recomandat Consiliilor Locale să își stabilească prin propriul regulament de organizare și funcționare modalitatea de rotunjire a rezultatului fracției.
În orice caz, adresele Prefectului 1074/08.03.2017 şi 303/22.03.2017 sunt ulterioare adoptării Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016, iar în cuprinsul primei adrese se constată că este menționat că „întrucât legiuitorul nu a stabilit modalitatea aplicării procentului atunci când nu rezultă un număr întreg, cu privire la majoritatea calificată, consiliul local poate aproba procedura de aplicare a regulamentului propriu de organizare şi funcţionare, având în vedere că jurisprudenţa nu este unitară în acest sens”.
Ulterior, se constată că UAT ###### a transmis către Instituția Prefectului Județului Constanța adresa nr. 28847/12.10.2017, prin care s-au solicitat lămuriri cu privire la modalitatea de calcul a majorității calificate de două treimi, având în vedere adresele anterioare ce conțineau recomandări contradictorii, la care nu s-a răspuns, chiar organele de cercetare penală solicitând informații cu privire la răspunsul formulat (f. 55 vol. III d.u.p.).
De altfel, în adresa nr. 6875/26.06.2019, prin care Instituția Prefectului răspunde la anumite solicitări ale Parchetului de pe lângă Tribunalul Constanța, se menționează că UAT ###### a comunicat Prefectului hotărârile adoptate în ședința din 23.12.2016, printre care și Hotărârea nr. 229/23.12.2016, și că nu au fost identificate aspecte de nelegalitate care să impună formularea unei notificări/plângeri prelabile, respectiv formularea unei acțiuni în anulare în fața instanței de contencios administrativ, deși anterior se formulase o cerere de revocare a hotărârii, ca urmare a sesizării făcute de martorul ########## ########.
Nu poate fi primită împrejurarea relevată de martora ######### ######## în sensul că această mențiune constituie o eroare de redactare, ci, mai degrabă, reprezintă o confirmare a practicii neunitare de interpretare a dispozițiilor art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001 de la momentul respectiv.
De altfel, nici Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 1/31.01.2017 nu a fost atacată în contencios administrativ de către Prefect, fiind hotărârea prin care s-a modificat regulamentul de organizare și funcționare a consiliului local, stabilindu-se că 11 voturi din 17 reprezintă majoritatea calificată de două treimi, întărind, astfel, convingerea inculpaților că au procedat în mod legal.
În orice caz, este de subliniat că Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 1/31.01.2017 nu face obiectul judecății, întrucât infracțiunea de abuz în serviciu dedusă instanței se referă la altă hotărâre, însă, dat fiind că autorul rechizitoriului și-a construit acuzația și cu referire la HCL nr. 1, instanța a făcut referire și la aceasta, cu titlu de exemplu de practică neunitară.
În plus, Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 1/31.01.2017 nu este relevantă nici din punctul de vedere al modalității de reglementare a calculului cvorumului de două treimi pentru că aceasta nu se aplica în niciun caz retroactiv pentru a valida așa-zisa ilegalitate comisă prin adoptarea HCL ###### nr. 229/23.12.2016, ci s-ar fi aplicat pentru hotărârile adoptate ulterior.
În schimb, se constată că martorul ########## ######## a atacat cu acțiune în anulare la instanța de contencios administrativ Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 1/31.01.2017, iar prin sentința civilă nr. ###/08.09.2017 pronunțată de Tribunalul Constanța în dosarul nr. ####/118/2017 a respins ca lipsită de interes acțiunea.
În același sens, instanța constată că și martorii audiați, respectiv consilieri locali care erau în funcție la momentul adoptării hotărârii în cauză, cu sau fără studii juridice ori studii în domeniul administrației publice locale, martorii care au deținut funcția de Prefect al Județului Constanța ori care au lucrat ## cadrul Instituției Prefectului în perioada respectivă, dar și ulterior, aveau o percepție subiectivă diferită cu privire la modalitatea de rotunjire a rezultatului fracției, unii dintre aceștia arătând că, în opinia lor, erau suficiente 11 voturi din totalul de 17 consilieri în funcție, în timp ce în opinia altora dintre martori, erau necesare 12 voturi din totalul de 17 pentru întrunirea majorității calificate de două treimi.
În plus, vizionând înregistrarea audio-video a ședinței Consiliului Local ###### din data de 23.12.2016 depusă la dosar se constată că la niciun moment vreunul dintre consilieri nu ridică problema întrunirii cvorumului de două treimi după ce au fost exprimate 11 voturi pentru vânzarea terenului în cauză, existând anumite discuții legate de evaluarea prețului imobilului.
În plus, deși prin rechizitoriu i s-a imputat inculpatului ##### ####### că nu a anunțat rezultatul votului, totuși, din înregistrare se aude că, la un moment dat, unul dintre consilieri întreabă „a trecut?”, iar inculpatul ##### #######, care era președintele ședinței, răspunde „Da”.
#### adevărat că Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 1/31.01.2017 prin care s-a modificat regulamentul de organizare și funcționare a Consiliului Local ###### și s-a stabilit că hotărârile de consiliu privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie, unde 2/3 reprezintă un număr de 11 consilieri locali, este ulterioară adoptării Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016, însă acest fapt se datorează tocmai practicii neunitare existente la momentul adoptării Hotărârii nr. 229/23.12.2016.
#### important de menționat că, potrivit informațiilor existente la dosar, niciuna dintre cele două hotărâri ale Consiliului Local ###### enunțate în paragraful anterior nu a fost atacată de către Prefect, deși a fost formulată o cerere de revocare a Hotărârii nr. 229/23.12.2016, însă aceasta nu a fost atacată cu acțiune în anulare în contencios administrativ.
Astfel, deși prin adresa nr.303/22.03.2017 transmisă către Consiliul Local ######, Prefectul Județului Constanța a menționat următoarele: „Conform prevederilor art.45 alin.3 din Legea nr.215/2001 privind administraţia publică locală, republicată, cu modificările şi completările ulterioare, “hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor în funcţie”. ##### în vedere faptul că actele administrative menţionate mai sus au fost adoptate de către Consiliul Local ###### cu încălcarea prevederilor legale, vă solicităm revocarea acestora, în caz contrar, urmând a fi aplicate prevederile art.3 alin.1 din Legea contenciosului administrativ nr.554/2004, cu modificările şi completările ulterioare.”
Făcând abstracție de cadrul procesual penal în care ne aflăm, chiar la o simplă lecturare a prevederilor art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001 a administrației publice locale, instanța constată că acestea nu prevăd în mod expres modalitatea de calcul a fracției de două treimi, orice persoană, de bună-credință, ar putea interpreta că rezultatul fracției se poate rotunji în minus, la numărul întreg anterior, sau în plus, la numărul întreg următor în funcție de rezultatul fracției.
Prin urmare, cât timp prevederile legale nu prevedeau în mod expres modalitatea de rotunjire a rezultatului fracției de două treimi, iar chestiunea era supusă interpretării, nu li se poate imputa inculpaților că au încălcat prevederile legale.
De altfel, existența acestei interpretări neunitare în practică este confirmată tocmai de modificarea legislativă intervenită ulterior, prin adoptarea O.U.G. nr. 57/2019 privind Codul Administrativ, care la art. 5 lit. dd) prevede că „majoritatea calificată - primul număr natural care este mai mare decât valoarea numerică rezultată în urma aplicării fracției/procentului stabilite/stabilit prin lege la totalul membrilor organului colegial stabilit în condițiile legii”.
În consecință, instanța constată că la adoptarea Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016 nu au fost încălcate prevederile art. 35 alin. 5 lit. b) rap. la art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001 a administrației publice locale (forma în vigoare la data săvârșirii faptei imputate).
În continuare, cu privire la pretinsa încălcare a dispozițiilor art. 123 alin. 1, 2 și 3 din Legea nr. 215/2001, instanța reține că prin Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016 (f. 102-107 vol. II d.u.p.) s-a hotărât vânzarea unui imobil teren în suprafață de 3150 mp, situat în ###### ####, str. Republicii, parcelarea ###### Spitalelor Civile București, având nr. cadastral 105824 către societatea ##### ##### ##### SRL, pentru un preț de 60 de euro/mp.
Astfel, se impută inculpaților de către autorul rechizitoriului că vânzarea s-a realizat prin negociere directă, iar nu prin licitație publică, așa cum prevede legea.
În acest sens, se reține că potrivit art. 123 alin. 1 din Legea nr. 215/2001 Consiliile locale şi consiliile judeţene hotărăsc ca bunurile ce aparţin domeniului public sau privat, de interes local sau judeţean, după caz, să fie date în administrarea regiilor autonome şi instituţiilor publice, să fie concesionate ori să fie închiriate. Acestea hotărăsc cu privire la cumpărarea unor bunuri ori la vânzarea bunurilor ce fac parte din domeniul privat, de interes local sau judeţean, în condiţiile legii.
(2) Vânzarea, concesionarea şi închirierea se fac prin licitaţie publică, organizată în condiţiile legii.
(3) Prin derogare de la prevederile alin. (2), în cazul în care consiliile locale sau judeţene hotărăsc vânzarea unui teren aflat în proprietatea privată a unităţii administrativ-teritoriale pe care sunt ridicate construcţii, constructorii de bună-credinţă ai acestora beneficiază de un drept de preempţiune la cumpărarea terenului aferent construcţiilor. Preţul de vânzare se stabileşte pe baza unui raport de evaluare, aprobat de consiliul local sau judeţean, după caz.
######## ce se ridică în speță este aceea dacă vânzarea terenului de 3150 mp aflat în domeniul privat al UAT ###### putea fi făcută prin negociere directă sau trebuia realizată prin licitație publică.
În acest sens, se observă că, de regulă, vânzarea unui imobil din domeniul privat al unei unități administrativ-teritoriale, cum este cazul în speță, se realizează prin licitație publică, însă Legea nr. ######### prevede la art. 123 alin. 3 și o excepție de la regula vânzării prin licitație publică.
Excepția de la regula vânzării prin licitație publică privește situația în care pe terenul ce face obiectul vânzării este ridicată o construcție, iar terenul respectiv este considerat teren aferent construcției, astfel că un constructor de bună-credință are un drept de preempțiune la cumpărarea terenului respectiv.
În speță, se constată că terenul de 3150 mp ce a făcut obiectul vânzării a fost considerat teren aferent Restaurantului Litoral deținut de societatea ##### ##### ##### SRL.
Instanța nu își însușește interpretarea dată de autorul rechizitoriului în sensul că Art.123 alin.3 din actul normativ indicat mai sus, prevede o situaţie de excepţie dar nu de la procedura organizării licitaţiei pentru vânzarea imobilului, ci reglementează în beneficiul constructorii de bună-credinţă un drept de preempţiune. Mai susține autorul rechizitoriului că, în cazul în care consiliile locale sau judeţene hotărăsc vânzarea unui teren aflat în proprietatea privată a unităţii administrativ-teritoriale pe care sunt ridicate construcţii, constructorii de bună-credinţă ai acestora beneficiază de un drept de preempţiune la cumpărarea terenului aferent construcţiilor. Astfel că în realitate, dreptul de preemţiune nu constituie o excepţie de la obligativitatea organizării de licitaţii cu ocazia vânzării din patrimoniul unităţii administrativ teritoriale.
Dimpotrivă, o astfel de interpretare ar goli de conținut prevederile art. 123 alin. 4 din Legea nr. 215/2001 potrivit cărora proprietarii construcţiilor prevăzute la alin. (3) sunt notificaţi în termen de 15 zile asupra hotărârii consiliului local sau judeţean şi îşi pot exprima opţiunea de cumpărare în termen de 15 zile de la primirea notificării.
Astfel, interpretarea prevederilor art. 123 alin. 3 coroborat cu alin. 4 din Legea nr. 215/2001 pe care instanța o consideră corectă este aceea că se prevede o excepție de la vânzarea prin licitație publică, atunci când vânzarea are ca obiect un teren aferent unei construcții, iar constructorul de bună-credință are un drept de preferință la cumpărare, care este notificat în mod direct cu privire la intenția de vânzare a terenului, fără a se mai organiza licitație publică.
######## reală ce se ridică în speță este aceea de a stabili dacă terenul de 3150 mp are calitatea de teren aferent construcției „Restaurant Litoral” deținut de societatea ##### ##### ##### SRL pentru a vedea dacă se încadrează pe excepția de la vânzarea prin licitație publică.
#### de menționat că societatea ##### ##### ##### SRL deținea în proprietate construcția „Restaurant Litoral” și imobilul teren de sub construcție cu nr. cadastral 1099 – IE 102458, astfel că se poate considera că societatea cumpărătoare avea calitatea de constructor de bună-credință.
Instanța constată din planșele fotografice (f. 27-28 vol. I d.u.p.) și din planul de amplasament și delimitare a imobilului (f. 37 vol. I du.p.) rezultă că terenul de 3150 mp înconjoară construcția „Restaurant Litoral”. Potrivit adresei transmise de OCPI Constanța nr. 3749/05.04.2019 (f. 26 vol. I. du.p.), nu există suprapunere între cele două imobile, însă este vorba de o suprapunere juridică, care nu există, într-adevăr, cele două imobile terenuri fiind bine delimitate și identificate, având numere cadastrale diferite. Totuși, amplasamentul acestora faptic relevă împrejurarea că imobilul teren de 3150 mp cu nr. cadastral 105284, ce a făcut obiectul vânzării, împrejmuiește imobilul teren de 2211,79 mp cu nr. cadastral 10248 pe care se afla construcția „Restaurant Litoral”, astfel că este evident că imobilul ce a făcut obiectul vânzării poate fi considerat teren aferent construcției.
Instanța reține că noțiunea de „teren aferent” nu este definită în lege, însă consideră că această noțiune are în vedere terenul destinat exploatării normale a construcției, în care este cuprinsul terenul efectiv ocupat de construcție, curte, căi de acces la domeniul public etc.
#### adevărat că, din fișa corpului de proprietate (f. 164 vol. I d.u.p.) reiese că imobilul teren deținut de societatea ##### ##### ##### SRL este în suprafață de 2211,79 mp, iar construcțiile (Restaurant Litoral, terasă acoperită, anexă și magazie) sunt în suprafață totală de 2050,45 mp, talpa construcției fiind mai mică decât imobilul teren de sub construcție, însă aceasta nu exclude posibilitatea ca și restul terenului ce împrejmuiește construcția să fie considerat teren aferent.
De altfel, chiar prin contractul de concesiune nr. 04/01.04.2015 (f.199-202 vol. I. du.p.) prin care terenul de 3150 mp a fost atribuit în folosință societății ##### ##### ##### SRL este menționat în mod expres la art. 2.2 din contract că terenul precizat la art. 1 are destinația de teren aferent Restaurantului Litoral.
Din cuprinsul raportului de evaluare a terenului de 3150 mp (f. 16-30 vol. II du.p.) reiese că imobilul este format dintr-o parcelă de teren intravilan de 3150 mp cu destinația curte și cale de acces, neconstruibilă. S-a mai consemnat că evaluarea s-a elaborat la solicitarea primăriei pentru a se stabili valoarea de piață a parcelei de teren în vederea negocierii pentru vânzarea suprafeței de 3150 mp de teren (drum de servitute, curte interioară) aferent activului Restaurant Litoral, proprietatea ##### ##### ##### SRL.
S-a mai reținut în cuprinsul raportului de evaluare că datorită faptului că pe teren este un imobil P la care trebuie asigurată servitutea de trecere și utilitățile aferente imobilului, parcela de teren nu poate fi utilizată pentru realizarea unei construcții noi, dar poate fi utilizată ca și spațiu pentru extinderea clădirii pe amplasament și cale de acces pentru utilizatorii imobilului existent pe teren.
Se mai menționează în cuprinsul raportului că terenul are funcția de curte și zonă de circulație, el deservind clădirea existentă pe teren, astfel încât acesta nu poate fi parcelat și deci nu poate fi încadrat în categoria teren construibil.
Prin urmare, toate aceste elemente confirmă că terenul de 3150 mp ce a făcut obiectul vânzării prin negociere directă era un teren aferent construcției Restaurant Litoral, astfel că se încadra în excepția prevăzută de art. 123 alin. 3 din Legea nr. 215/2001.
În plus, se constată că au fost respectate prevederile art. 123 alin. 3 din Legea nr. 215/2001, în sensul că preţul de vânzare s-a stabilit pe baza unui raport de evaluare, aprobat de consiliul local, fiind întocmit raportul de evaluare înregistrat sub nr. 47022/12.12.2016 (f. 16-30 vol. II du.p.), prin care terenul de 3150 mp a fost evaluat la 59,50 euro/mp, iar comisia de negociere a solicitat cumpărătorului un preț de 60 euro/mp.
Se constată că organele de urmărire penală au dispus efectuarea unui raport de evaluare nr. 7/06.12.2019 (f. 93-107 vol. IV d.u.p.) prin care imobilul teren în suprafață de 3150 mp a fost evaluat la prețul de 66 euro/mp, fiind un preț diferit, mai mare, decât prețul de 60 de euro/mp la care s-a realizat vânzarea terenului.
Cu toate acestea, din cuprinsul raportului se constată că la evaluare a fost avută în vedere piața imobiliară din luna martie 2018, deci după aproximativ 1 an și 3 luni de la data efectuării evaluării avute în vedere prin raportul care stat la baza vânzării.
Astfel, vânzarea s-a realizat pe baza unei evaluări, iar aprecierea prețului ca fiind derizoriu nu poate fi primită, cât timp raportul este motivat, având în vedere diverse circumstanțe concrete (cum ar fi împrejurarea că terenul respectiv nu era construibil), și nici nu mai poate fi contestată la acest moment.
În consecință, instanța constată că nu au fost încălcate prevederile art. 123 alin. 1, 2 și 3 din Legea nr. 215/2001 a administrației publice locale prin adoptarea Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016, astfel că nu li se poate imputa inculpaților o astfel de conduită ilicită.
#### de toate aceste considerente, instanța, în baza art. 52 alin. 1 și 2 C.pr.pen. corob. cu art. 4 din Legea nr. 554/2004, va respinge ca neîntemeiată excepția de nelegalitate a Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016, invocată de reprezentantul Ministerului ######.
În drept, infracțiunea de abuz în serviciu prev. de art. 297 alin.1  C.pen. (forma în vigoare la data săvârșirii faptei imputate) constă în fapta funcţionarului public care, în exercitarea atribuţiilor de serviciu, nu îndeplineşte un act sau îl îndeplineşte în mod defectuos şi prin aceasta cauzează o pagubă ori o vătămare a drepturilor sau intereselor legitime ale unei persoane fizice sau ale unei persoane juridice.
Totodată, prin Decizia Curţii Constituţionale nr. 405 din 15 iunie 2016, publicată în MONITORUL OFICIAL nr. 517 din 8 iulie 2016, s-a admis excepţia de neconstituţionalitate cu privire la dispoziţiile art. 297 alin. (1) din Codul penal, constatându-se ca acestea sunt constituţionale în măsura în care prin sintagma "îndeplineşte în mod defectuos" din cuprinsul acestora se înţelege "îndeplineşte prin încălcarea legii".
Potrivit art. 13 ind. 2 din Legea nr. 78/2000 pentru prevenirea, descoperirea şi sanctionarea faptelor de corupţie (forma în vigoare la data săvârșirii faptei imputate) în cazul infracţiunilor de abuz în serviciu sau de uzurpare a funcţiei, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, limitele speciale ale pedepsei se majorează cu o treime.
Prin urmare, instanța reține că esențial pentru întrunirea elementelor constitutive ale infracțiunii de abuz în serviciu este aceea să fi existat o încălcare a legii.
În speța dedusă judecății, li se impută inculpaților că ar fi încălcat prevederile art. 35 alin. 5 lit. b) rap. la art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001 a administrației publice locale (forma în vigoare la data săvârșirii faptei imputate), potrivit cărora „În exercitarea atribuţiilor prevăzute la alin. (2) lit. c), consiliul local: hotărăşte vânzarea, concesionarea sau închirierea bunurilor proprietate privată a comunei, oraşului sau municipiului, după caz, în condiţiile legii” și „Hotărârile privind patrimoniul se adoptă cu votul a două treimi din numărul total al consilierilor locali în funcţie.”
Totodată, li se impută și încălcarea prevederilor art. 123 alin. 1, 2 și 3 din Legea nr. 215/2001 a administrației publice locale (forma în vigoare la data săvârșirii faptei imputate), potrivit cărora
(1) Consiliile locale şi consiliile judeţene hotărăsc ca bunurile ce aparţin domeniului public sau privat, de interes local sau judeţean, după caz, să fie date în administrarea regiilor autonome şi instituţiilor publice, să fie concesionate ori să fie închiriate. Acestea hotărăsc cu privire la cumpărarea unor bunuri ori la vânzarea bunurilor ce fac parte din domeniul privat, de interes local sau judeţean, în condiţiile legii.
(2) Vânzarea, concesionarea şi închirierea se fac prin licitaţie publică, organizată în condiţiile legii.
(3) Prin derogare de la prevederile alin. (2), în cazul în care consiliile locale sau judeţene hotărăsc vânzarea unui teren aflat în proprietatea privată a unităţii administrativ-teritoriale pe care sunt ridicate construcţii, constructorii de bună-credinţă ai acestora beneficiază de un drept de preempţiune la cumpărarea terenului aferent construcţiilor. Preţul de vânzare se stabileşte pe baza unui raport de evaluare, aprobat de consiliul local sau judeţean, după caz.
În ceea ce privește întrunirea elementelor constitutive ale infracțiunii de abuz în serviciu, față de soluția de respingere ca neîntemeiată a excepției de nelegalitate a actului administrativ, respectiv Hotărârea Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016, instanța constată că nu este întrunită condiția atașată elementului material al infracțiunii de abuz în serviciu, respectiv nu a existat o încălcare a legii în adoptarea hotărârii.
În acest sens, fără a reitera motivele analizate anterior, instanța subliniază că nu fost încălcate prevederile art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001, deoarece legiuitorul nu a prevăzut în mod expres modalitatea de calcul a fracției de două treimi din voturile consilierilor în funcție pentru întrunirea cvorumului necesar adoptării unei hotărâri privind vânzarea unui bun din domeniul privat al consiliului local.
Totodată, este notabil că la adoptarea Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016, ce a avut ca obiect vânzarea imobilului teren în suprafață de 3150 mp către societatea ##### ##### ##### SRL, nu au fost încălcate prevederile art. 123 din Legea nr. 215/2001, constatându-se de către instanță că acesta a făcut obiectul vânzării prin negociere directă cu respectarea prevederilor legale care exceptau anumite imobile terenuri de la procedura licitației publice, imobilul în cauză având destinația de teren aferent imobilului construcție Restaurant Litoral, prețul vânzării fiind stabilit pe baza unui raport de evaluare, iar cumpărătorul având calitatea de constructor de bună-credință.
Cu privire la celelalte aspecte de nelegalitate imputate inculpaților prin rechizitoriu, se constată că inculpatului ##### ####### i se impută nerespectarea dispozițiilor Regulamentului de organizare şi funcţionare al Consiliului Local ######, adoptat prin Hotărârea de Consiliu Local nr.151/29.08.2016 privind atribuțiile președintelui de ședință, însă acestea nu sunt prevederi legale în sensul deciziei CCR nr. 405/2016, astfel că nu se încadrează în elementul material al infracțiunii de abuz în serviciu.
În schimb, nu se constată în sarcina inculpatului ##### ####### vreo încălcare a dispozițiilor cuprinse în Legea nr. 215/2001.
Aceeași este și situația inculpatei ######## #######, căreia i se impută semnarea hotărârii adoptate în mod legal, în opinia Ministerului ######, însă, atât timp cât legea nu prevedea în mod expres modul de calcul și era supusă interpretării, având în vedere și practica neunitară de la momentul respectiv, instanța apreciază că inculpata nu a încălcat prevederile art. 45 alin. 3 din Legea nr. 215/2001.
De altfel, inculpatului ###### ######-####### i se impută împrejurarea că a pus în executare Hotărârea Consiliului Local nr. 229/23.12.2016, deși știa că este nelegală, prin aceea că a încheiat contractul de vânzare al imobilului teren (prin semnătură delegată, fără relevanță juridică), însă autorul rechizitoriului face abstracție de Decizia ##/2015 [A] pronunțată de Înalta ##### de Casație și Justiție în dezlegarea unor chestiuni de drept a luat în examinare sesizarea formulată de Curtea de Apel Bucureşti - Secţia a VIII-a contencios administrativ şi fiscal, prin încheierea din 24 noiembrie 2014, pronunţată în Dosarul nr. 30.###/3/2013, prin care s-a stabilit că „în condiţiile Legii administraţiei publice locale nr. 215/2001, republicata, cu modificările şi completările ulterioare, şi ale Legii contenciosului administrativ nr. 554/2004, cu modificările şi completările ulterioare, unitatea administrativ-teritorială, prin autoritatea sa executivă, respectiv primarul, nu are dreptul de a ataca în faţa instanţei de contencios administrativ hotărârile adoptate de autoritatea sa deliberativă, respectiv consiliul local sau, după caz, Consiliul ####### al Municipiului Bucureşti.”
Prin urmare, inculpatului ###### ######-####### nu i se poate imputa că a pus în executare o hotărâre care, în opinia procurorului, este nelegală și care se bucură de prezumția de legalitate, chiar dacă ar fi fost astfel cazul, nu avea posibilitatea nici măcar să o atace în contencios administrativ, cu atât mai puțin să refuze punerea în execuare.
Instanța subliniază că în analiza elementelor constitutive ale infracțiunii nu prezintă relevanță alianțele politice din cadrul Consiliului Local, cu atât mai mult cu cât toți martorii consilieri locali audiați au afirmat că nu s-au exercitat niciodată presiuni asupra lor cu privire la modalitatea în care ar trebui să își exprime votul în consiliul local, astfel că nu poate fi susținută ipoteza că inculpații au premeditat adoptarea hotărârii respective.
În orice caz, ipotezele elaborate în cuprinsul rechizitoriului nu pot face obiectul analizei instanței de judecată, aceasta fiind învestită strict cu analiza îndeplinirii condițiilor legale pentru angajarea răspunderii penale a inculpaților trimiși în judecată, în concret, cu analiza întrunirii elementelor constitutive obiective și subiective ale infracțiunii deduse judecății.
În continuare, instanța apreciază că nu este întrunită, ca element constitutiv al infracțiunii de abuz în serviciu, nici existența urmăririi imediate, care constă într-o pagubă ori o vătămare a drepturilor sau intereselor legitime ale unei persoane fizice sau ale unei persoane juridice.
Cu privire la pagubă, instanța constată că aceasta nu există, deoarece vânzarea s-a realizat pe baza unui raport de evaluare, imobilul teren fiind evaluat la prețul pieței de la momentul respectiv (luna decembrie 2016), respectiv 60 euro/mp, pentru un preț total de 189.000 euro.
De altfel, chiar și raportul de evaluare întocmit în cursul urmăririi penale nu a relevat o diferență de preț majoră (66 de euro/mp față de 60 de euro/mp), având în vedere și perioada de timp scursă până la efectuarea celei de-a doua evaluări, care a avut în vedere luna martie 2018.
Nu pot fi primite aprecierile autorului rechizitoriului în sensul că prejudiciul ar putea consta în contravaloarea chiriei aferente terenului de 3.150 mp şi care era plătită de către S.C. ##### ##### ##### S.R.L. în beneficiul Primăriei Oraşului ###### în virtutea contractului de folosinţă nr.4/01.04.2015, încheiat pe o perioadă de 49 ani, neîncasată datorită încetării efectelor contractului de folosinţă. Potrivit contractului sus-menţionat S.C. ##### ##### ##### S.R.L. plătea o chirie lunară de 945 euro/an pentru întreaga suprafaţă de 3.150 mp.
În acest caz, se constată că o atare evaluare determină un prejudiciu incert, întrucât contractul de concesiune putea înceta la orice moment din diverse motive.
Mai mult decât atât, vânzarea sau închirierea unui bun reprezintă acte juridice diferite, ce țin de opțiunea UAT-ului cu privire la modalitatea de administrare a patrimoniului, iar fiecare dintre acestea reprezintă avantaje și dezavantaje. Cu toate acestea, nu se poate face comparație între prețul unei vânzări și prețul chiriei încasate pe o anumită perioadă, deoarece, într-un caz, bunul iese din patrimoniul proprietarului, iar prețul vânzării reflectă valoarea dreptului de proprietate, pe când în cazul chiriei, bunul rămâne în patrimoniu, iar prețul chiriei reprezintă contravaloarea folosinței, care este oricum ipotetică și eventuală.
În schimb, UAT ###### a încasat până la momentul emiterii rechizitoriului un total de 220.175, 55 lei, cu titlu de avans, şi suma de 134.843, 94 lei, reprezentând prima rată aferentă contracului de vânzare-cumpărare, conform fişei analitice parteneri pentru contul 411.01.01.04.
În altă ordine de idei, instanța apreciază că nu există urmarea imediată a infracțiunii de abuz în serviciu nici din perspectiva vătămării unor drepturi sau interese legitime ale unor persoane fizice sau juridice.
În acest sens, nu pot fi primite aprecierile procurorului, pur ipotetice, că ar fi putut exista terți cumpărători interesați de terenul în cauză dacă s-ar fi organizat o licitație publică și ale căror drepturi și interese legitime ar fi fost vătămate prin lipsa organizării licitației publice și care ar fi putut oferi un preț mai mare.
Se constată că nu a fost identificat niciun subiect pasiv determinat care să fi fost vătămat în drepturile ori interesele sale legitime prin adoptarea Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016.
Chiar și martorul #### #####, propus de reprezentantul Ministerului ###### în cursul judecății, a menționat că nu se consideră persoană vătămată prin acea că nu a putut cumpăra terenul respectiv și, în orice caz, este notabil că martorul a făcut referire  la un teren în suprafață de 700 mp care se afla lângă ##### ##### #####, însă terenul în cauză ce a făcut obiectul vânzării este în suprafață de 3150 mp.
Instanța consideră că urmarea imediată, în cazul infracțiunii de abuz în serviciu, fie în modalitatea existenței unei pagube, fie în modalitatea vătămării drepturilor sau intereselor legitime ale unei persoane fizice sau juridice, trebuie să fie una determinată și existența ei să fie certă, iar nu ipotetică, infracțiunea de abuz în serviciu fiind o infracțiune de rezultat, iar existența sau inexistența rezultatului determină întrunirea sau nu a elementelor constitutive ale infracțiunii.
Prin urmare, instanța constată că nici sub aspectul producerii rezultatului nu sunt întrunite elementele constitutive ale infracțiunii de abuz în serviciu.
##### în vedere ordinea de prioritate stabilită de legiuitor în cuprinsul art. 16 alin. 1 C.pr.pen., instanța nu va mai analiza latura subiectivă a infracțiunii deduse judecății.
În plus, este de subliniat că infracțiunea prevăzută de art. 13 ind. 2 din Legea nr. 78/2000 constituie, în realitate, o variantă agravată a infracțiunii de abuz în serviciu prevăzute de art. 297 alin. 1 C.pen., și nu are o existență de sine stătătoare ca infracțiune tip.
În consecință, față de toate aceste considerente, în baza art. 396 alin. 5 C.pr.pen. rap. la art. 16 alin. 1 lit. b) teza I C.pr.pen., va achita inculpatul ###### ######-#######, sub aspectul săvârșirii infracţiunii de abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art.297 alin.1 C.p. rap. la art.13² din Legea nr.78/2000.
În baza art. 396 alin. 5 C.pr.pen. rap. la art. 16 alin. 1 lit. b) teza I C.pr.pen., va achita inculpata ######## #######, sub aspectul săvârşirii infracţiunii de complicitate la abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art. 48 alin. 1 rap la art. 297 alin. 1 C.pen. rap. la art. 13² din Legea nr.78/2000;
În baza art. 396 alin. 5 C.pr.pen. rap. la art. 16 alin. 1 lit. b) teza I C.pr.pen., va achita inculpatul ##### #######, sub aspectul săvârşirii infracţiunii de complicitate la abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art. 48 alin. 1 rap la art. 297 alin. 1 C.pen. rap. la art. 13² din Legea nr. 78/2000.
Se constată că în cauză nu există constituire de parte civilă. Așa cum este precizat și în cuprinsul rechizitoriului, UAT ###### sau vreo altă persoană fizică sau juridică nu s-a constituit parte civilă în cauză și nici din oficiu nu a fost exercitată acțiunea civilă.
În ceea ce privește măsurile asiguratorii dispuse în cauză, față de soluția ce urmează a fi pronunțată pe latură penală și față de împrejurarea că nu există constituire de parte civilă în cauză, instanța apreciază că nu se impune menținerea măsurii sechestrului asigurator.
În baza art. 404 alin. 4 lit. c) C.pr.pen. rap. la art. 249 C.pr.pen., vs dispune ridicarea măsurii sechestrului asigurător dispuse prin ordonanţa procurorului nr. ###/P/2018 din data de 20.12.2019 asupra imobilului teren extravilan în suprafaţă de 1.500 mp cu număr de carte funciară 101713/Agigea, proprietatea inculpatului ###### ######-#######, de la momentul și condiționat de rămânerea definitivă a prezentei hotărâri.
##### în vedere că excepția nelegalității Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016 urmează a fi respinsă ca neîntemeiată, iar contractul de vânzare a cărei desființare se solicită este grefat pe această hotărâre, se constată că nu se impune restabilirea situației anterioare prin desființarea contractului de vânzare.
În baza art. 256 C.pr.pen., respinge ca neîntemeiată cererea privind desfiinţarea contractului de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr.197 la Biroul Notarial ##### #######, formulată de reprezentantul Ministerului ######.
În baza art. 275 alin. 3 C.pr.pen., față de soluția și temeiul de achitare ce urmează a fi pronunțată, cheltuielile judiciare vor rămâne în sarcina statului.
În baza art. 275 alin. 6 C.pr.pen., va dispune avansarea onorariului apărătorului desemnat din oficiu, pentru av. ######### ####, suma de 313 lei, cf. delegației ##### ## ### ####/24.02.2020, din bugetul statului în favoarea Baroului Constanța.

PENTRU ACESTE MOTIVE,
ÎN NUMELE LEGII,
HOTĂRĂȘTE:

În baza art. 52 alin. 1 și 2 C.pr.pen. corob. cu art. 4 din Legea nr. 554/2004, respinge ca neîntemeiată excepția de nelegalitate a Hotărârii Consiliului Local ###### nr. 229/23.12.2016, invocată de reprezentantul Ministerului ######.
În baza art. 396 alin. 5 C.pr.pen. rap. la art. 16 alin. 1 lit. b) teza I C.pr.pen., achită inculpatul ###### ######-####### (fiul lui ##### şi #######, născut la data de ##########, în ########## #########, CNP #############, domiciliat în ###### ####, ### ## ####### ### ##, ### ##, ### #, ### #, ### ##, jud. Constanţa), sub aspectul săvârșirii infracţiunii de abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art.297 alin.1 C.p. rap. la art.13² din Legea nr.78/2000.
În baza art. 396 alin. 5 C.pr.pen. rap. la art. 16 alin. 1 lit. b) teza I C.pr.pen., achită inculpata ######## ####### (fiica lui ######## şi #####, născută la data de ##########, în ########## #########, CNP #############, domiciliată în ###### Sud, #### ###### ### ##### ### #, #### #########), sub aspectul săvârşirii infracţiunii de complicitate la abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art. 48 alin. 1 rap la art. 297 alin. 1 C.pen. rap. la art. 13² din Legea nr.78/2000;
În baza art. 396 alin. 5 C.pr.pen. rap. la art. 16 alin. 1 lit. b) teza I C.pr.pen., achită inculpatul ##### ####### (fiul lui ##### şi #####-#######, născut la data de ##########, în oraş #######, CNP #############, domiciliat în ###### ####, str.I.C.Brătianu, nr.14, #############), sub aspectul săvârşirii infracţiunii de complicitate la abuz în serviciu, dacă funcţionarul public a obţinut pentru sine ori pentru altul un folos necuvenit, faptă prev. şi ped. de art. 48 alin. 1 rap la art. 297 alin. 1 C.pen. rap. la art. 13² din Legea nr. 78/2000.
În baza art. 404 alin. 4 lit. c) C.pr.pen. rap. la art. 249 C.pr.pen., dispune ridicarea măsurii sechestrului asigurător dispuse prin ordonanţa procurorului nr. ###/P/2018 din data de 20.12.2019 asupra imobilului teren extravilan în suprafaţă de 1.500 mp cu număr de carte funciară 101713/Agigea, proprietatea inculpatului ###### ######-#######, de la momentul și condiționat de rămânerea definitivă a prezentei hotărâri.
În baza art. 256 C.pr.pen., respinge ca neîntemeiată cererea privind desfiinţarea contractului de vânzare-cumpărare din data de 08.03.2019, autentificat sub nr.197 la Biroul Notarial ##### #######, formulată de reprezentantul Ministerului ######.
În baza art. 275 alin. 3 C.pr.pen., cheltuielile judiciare rămân în sarcina statului.
În baza art. 275 alin. 6 C.pr.pen., dispune avansarea onorariului apărătorului desemnat din oficiu, pentru av. ######### ####, suma de 313 lei, cf. delegației ##### ## ### ####/24.02.2020, din bugetul statului în favoarea Baroului Constanța.
Cu drept de apel în termen de 10 zile de la comunicare. Cererea de apel se depune la Judecătoria Constanța.
Pronunțată prin punerea soluției la dispoziția părților prin mijlocirea grefei instanței astăzi, 07.09.2023.

Preşedinte,                  Grefier,
Jud. ##### ##### ########           ###### ######

Red.##########/07.09.2023