Cod ECLI    ECLI:RO:JDCTA:2023:002.######
#######
JUDECĂTORIA CONSTANŢA – SECŢIA PENALĂ
Operator de date cu caracter personal nr. 3047

DOSAR NR. #####/212/2021

SENTINŢA PENALĂ NR. ###
Şedinţa publică din data de 07 august 2023
PREŞEDINTE – ##### ##### ########
GREFIER  -  ######## ######-#######
Cu participarea  reprezentantului Ministerului ######
########   - ###### ####

Pe rol examinarea cauzei privind pe inculpatul #### ########, cercetat în stare de libertate, trimis în judecată sub aspectul săvârşirii infracţiunii de inducerea în eroare a organelor judiciare, prev. de art. 268 alin.1 din C.P.
Dezbaterile asupra fondului au avut loc în şedinţa publică din data de 18.11.2022, fiind consemnate în încheierea din acea dată, care face corp comun cu prezenta, când instanţa, având nevoie de timp pentru a delibera, a amânat pronunţarea la datele de 16.01.2023, 08.02.2023, 09.03.2023, 05.04.2023, 03.05.2023, 30.05.2023, 27.06.2023, 10.07.2023 şi 07.08.2023, dată la care,

INSTANȚA,

Deliberând asupra cauzei penale de față, constată următoarele:
Prin rechizitoriul Parchetului de pe lângă Judecătoria Constanța emis la data de 16.07.2021 în dosarul de urmărire penală nr. ####/P/2019, a fost trimis în judecată inculpatul #### ########,  sub aspectul săvârşirii infracţiunii de inducerea în eroare a organelor judiciare, prev. de art. 268 alin.1 C.pen.
În actul de sesizare s-a reținut, în esență, că inculpatul #### ######## a formulat, la data de 18.06.2014, o plângere penală la Parchetul de pe lângă Judecătoria Constanța împotriva persoanei vătămate ######### #### ####, cetățean elveţian,  în care îl acuza pe acesta de săvârşirea infracţiunilor de fals în înscrisuri sub semnătură privată, prev. de art.322 alin. (1) din C.P., uzul de fals, prev. de art. 323 alin.(1) din C.P. şi falsul în declaraţii, prev. de art. 326 din C.P. prin contrafacerea semnăturii numitului #### ########, pe documentul intitulat Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability din 11.02.2008, urmată de folosirea acelui înscris, de către același ######### #### ####, în relațiile cu instituțiile publice implicate în litigiul civil ivit între părțile semnatare ale înscrisului precum și de declararea în mod fals cu privire la autenticitatea înscrisului în fața instanțelor judecătorești,  cunoscând că aceste fapte sunt nereale (astfel cum rezultă din concluziile Raportului de expertiză criminalistică nr. 161/07.mai.2015, emis de Laboratorul Interjudețean de Expertize Criminalistice București, cu privire la autenticitatea și apartenența semnăturilor reclamate ca fiind contrafăcute).
În dovedirea situației de fapt expuse anterior, în cursul urmăririi penale au fost administrate următoarele mijloace de probă:
- plângerea penală formulată de numitul #### ######## la data de 18.06.2014;
- ordonanţa procurorului din 06.06.2017, în dosarul penal nr. ####/P/2014 prin care s-a dispus  clasarea cauzei privind săvârşirea infracţiunilor de fals în înscrisuri sub semnătură privată, uz de fals şi fals în declaraţii, fapte prev. de art. 322 alin. 1 din CP., art. 323 alin. 1 din CP. şi art. 326 din CP., în temeiul art. 16 alin. 1 lit. a din C.P.P (fapta nu există);
- încheierea nr. ### din 19.03.2018 emisă în dosarul #####/212/2017 de Judecătoria Constanța prin care s-a respins ca nefondată plângerea împotriva ordonanței conținând soluția de clasare în dosarul 8749/p/2014;
- raportul de expertiză criminalistică nr. 161/07.mai.2015, emis de Laboratorul Interjudețean de Expertize Criminalistice București;
- decizia civilă nr ## dată în 22.02.2016, în dosarul ####/118/2013/a17,  a Curții de Apel Constanța;
- declarația suspectului/inculpatului  #### ########.
Prin încheierea judecătorului de cameră preliminară nr. 222 din 02.03.2022, definitivă prin încheierea nr. ### din 23.05.2022 a Tribunalului Constanța, au fost respinse cererile și excepțiile formulate de inculpatul #### ########, s-a constatat legalitatea actului de sesizare, a actelor de urmărire penală și a probelor administrate și s-a dispus începerea judecății.
La termenul de judecată din 30.09.2022, după citirea actului de sesizare, s-a pus în discuție încetarea procesului penal, ca urmare a intervenirii prescripției răspunderii penale, iar inculpatul #### ########, asistat de apărător, a solicitat continuarea procesului penal în baza art. 18 C.pr.pen.
În acest context, instanța a încuviințat readministrarea probelor  din cursul urmăririi penale și a probelor noi propuse, astfel că în cursul cercetării judecătorești au fost audiați inculpatul #### ########, partea civilă #### ######### ####, precum și martorul încuviințat pe latură civilă, respectiv ###### #####.
În urma dezbaterilor asupra fondului ce au avut loc la termenul din data de 18.11.2022, instanța a reținut cauza spre soluționare.
Analizând acuzația formulată, prin prisma întreg probatoriului administrat și a apărărilor invocate, reține următoarele:
Cu titlu prealabil, în ceea ce privește latura penală a cauzei, instanța constată că se impune a se analiza cu prioritate a intervenției prescripției răspunderii penale.
La data de 06.02.2019, a fost înregistrată la Parchetul de pe lângă Judecătoria Constanța, plângerea penală formulată de #### ######### ####, prin avocat ales ###### #######,  împotriva numitului #### ########, pentru săvârșirea infracțiunii de inducerea în eroare a organelor judiciare, prevăzută la art. 268 alin.(1) din C.Pen.
Actul de sesizare a fost înregistrat pe rolul Parchetului de pe lângă Judecătoria Constanța sub nr. ####/P/2019.
Urmărirea penală cu privire la săvârșirea infracțiunii de inducerea în eroare a organelor judiciare, prevăzută la art. 268 alin.(1) din C.Pen., a fost începută la data de 21.02.2019.
Prin ordonanţa organelor de cercetare penală din data de ##/06/2019, confirmată prin ordonanţa procurorului din cadrul Parchetului de pe lângă Judecătoria Constanţa din ##/06/2019, s-a dispus efectuarea în continuare a urmăririi penale pentru această faptă faţă de suspectul #### ########.
Prin ordonanța procurorului din cadrul Parchetului de pe lângă Judecătoria Constanța din data de 25.01.2021, s-a dispus punerea în mișcare a acțiunii penale împotriva inculpatului #### ########, cercetat sub aspectul săvârșirii infracțiunii de inducerea în eroare a organelor judiciare, prevăzută la art. 268 alin.(1) din C.Pen.
În  fapt, în cuprinsul rechizitoriului s-a reținut că inculpatul #### ######## a formulat, la data de 18.06.2014, o plângere penală la Parchetul de pe lângă Judecătoria Constanța împotriva persoanei vătămate ######### #### ####, cetățean elveţian,  în care îl acuza pe acesta de săvârşirea infracţiunilor de fals în înscrisuri sub semnătură privată, prev. de art.322 alin. (1) din C.P., uzul de fals, prev. de art. 323 alin.(1) din C.P. şi falsul în declaraţii, prev. de art. 326 din C.P. prin contrafacerea semnăturii numitului #### ########, pe documentul intitulat Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability din 11.02.2008, urmată de folosirea acelui înscris, de către același ######### #### ####, în relațiile cu instituțiile publice implicate în litigiul civil ivit între părțile semnatare ale înscrisului precum și de declararea în mod fals cu privire la autenticitatea înscrisului în fața instanțelor judecătorești,  cunoscând că aceste fapte sunt nereale (astfel cum rezultă din concluziile Raportului de expertiză criminalistică nr. 161/07.mai.2015, emis de Laboratorul Interjudețean de Expertize Criminalistice București, cu privire la autenticitatea și apartenența semnăturilor reclamate ca fiind contrafăcute).
Pentru infracțiunea prev. de art. 268 alin. 1 C.pen., legea prevede pedeapsa închisorii de la 6 luni la 3 ani sau amendă.
În drept, potrivit art. 154 alin. 1 C.pen., termenele de prescripție a răspunderii penale sunt: lit. d) 5 ani, când legea prevede pentru infracțiunea săvârșită pedeapsa închisorii mai mare de un an, dar care nu depășește 5 ani.
####. 2 al art. 154 C.pen. prevede că termenele prevăzute în prezentul articol încep să curgă de la data săvârșirii faptei, în speță, de la data de 18.06.2014.
Prin Decizia Curții Constituționale a României nr. 297 din 26 aprilie 2018 a fost constatată neconstituționalitatea soluției legislative, potrivit căreia întreruperea cursului termenului prescripției răspunderii penale se putea realiza prin îndeplinirea ”oricărui act de procedură în cauză” din cuprinsul art. 155 alin. 1 C.pen., iar prin Decizia nr. ###/26.05.2022, Curtea Constituțională a României a declarat neconstituțional și textul rămas în vigoare din cuprinsul art. 155 alin. 1 C.pen. ca urmare a Deciziei nr. ###/2018.
Prin Decizia nr. ###/26.05.2022, Curtea Constituțională a României a constatat că, prin efectele pe care le produce, Decizia nr. ### din 26 aprilie 2018 împrumută natura juridică a unei decizii simple sau extreme, întrucât, constând neconstituționalitatea faptului că întreruperea cursului termenului prescripției răspunderii penale se realiza prin ”îndeplinirea oricărui act de procedură în cauză”, Curtea a sancționat unica soluție legislativă pe care dispozițiile art. 155 alin. 1 C.pen. o reglementau la acea vreme.
La pronunțarea deciziei de față, Curtea Constituţională a constatat că, după publicarea Deciziei nr.### din 26 aprilie 2018, legiuitorul nu a intervenit, potrivit art.147 alin.(1) din Legea fundamentală, în sensul punerii de acord a prevederilor constatate ca fiind neconstituționale cu dispozițiile Constituției și nu a luat măsuri pentru înlocuirea acestei sintagme și stabilirea unor condiții clare prin care să se poată dispune întreruperea prescripției răspunderii penale, prin introducerea unor termeni univoci cu privire la condițiile și termenul întreruperii prescripției.
De asemenea, Curtea subliniază că rațiunea care a stat la baza pronunțării Deciziei nr. ### din 26 aprilie 2018 nu a fost înlăturarea termenelor de prescripție a răspunderii penale sau înlăturarea instituției întreruperii cursului acestor termene, ci alinierea dispozițiilor art. 155 alin. (1) din Codul penal la exigențele constituționale. Astfel, Curtea a stabilit că termenele de prescripție generală reglementate de dispozițiile art.154 din Codul penal nu au fost afectate de deciziile Curții Constituționale.
Așadar, din anul  2018 și până la data de 30.05.2020 când prin OUG 71/30.05.2022, publicată în Monitorul Oficial nr.531 din 30 mai 2022, s-au modificat  dispoziţiile art.155 alin.1 C.pr.pen. conform cărora ,, Cursul termenului de prescripţie se întrerupe prin îndeplinirea oricărui act de procedură, în cauză, care care, potrivit legii, trebuie comunicat suspectului sau inculpatului” legiuitorul a ignorat efectele obligatorii ale Deciziei nr.### din 26 aprilie 2018, generând astfel un viciu de neconstituționalitate, întrucât textul de lege rămas în vigoare – „cursul termenului prescripției răspunderii penale se întrerupe prin îndeplinirea” – este un text incomplet și, prin urmare, inaplicabil.
Concluzia este susținută prin faptul că în considerentele deciziei nr.### din 26.05.2022 a Curții Constituționale a României, se menționează expres faptul că, în condițiile stabilirii naturii juridice a Deciziei nr.### din 26 aprilie 2018 ca decizie simplă/extremă, în absența intervenției active a legiuitorului, pe perioada cuprinsă între data publicării respectivei decizii și până la intrarea în vigoare a unui act normativ care să clarifice norma, prin reglementarea expresă a cazurilor apte să întrerupă cursul termenului de prescripție a răspunderii penale, fondul activ al legislației nu conține vreun caz care să permită întreruperea cursului prescripției răspunderii penale.
Curtea mai arată că Decizia CCR 358/26.05.2022 nu cuprinde dispoziţii privitoare la aplicarea în timp context în care devin aplicabile dispoziţiile art.147 alin.4 din Constituţie conform cărora Deciziile Curţii Constituţionale sunt general obligatorii de la data publicării în monitorul oficial şi au putere doar pentru viitor.
#### prin Ordonanța de Urgență a Guvernului nr. 71/2022, publicată în Monitorul Oficial al României, Partea I, nr. 531/30.05.2022, a fost modificat alineatul 1 din cuprinsul art. 155 Cod penal, în sensul în care cursul termenului de prescripție a răspunderii penale se întrerupe prin îndeplinirea oricărui act de procedură în cauză care, potrivit legii, trebuie comunicat suspectului sau inculpatului, instanța constată că aceste norme au intrat în vigoare ulterior săvârșirii faptei, astfel că nu pot fi aplicate retroactiv în defavoarea inculpatului.
Instanța apreciază că decizia CCR nr. 358/26.05.2022, prin care s-a constatat neconstituționalitatea disp. art. 155 alin. 1 C.pen. reprezintă o lege penală mai favorabilă, întrucât, de la intrarea în vigoare a Noului Cod penal (Legea nr. 286/2009, în vigoare de la 01 februarie 2014) se consideră că până la adoptarea OUG nr. 71/2022 nu au existat norme care să reglementeze întreruperea cursului prescripției răspunderii penale.
În plus, prin decizia HP nr. 67/2022 pronunțată de Înalta ##### de Casație și Justiție s-a stabilit că „normele referitoare la întreruperea cursului prescripţiei sunt norme de drept penal material (substanţial) supuse din perspectiva aplicării lor în timp principiului activităţii legii penale prevăzut de art. 3 din Codul penal, cu excepţia dispoziţiilor mai favorabile, potrivit principiului mitior lex prevăzut de art. 15 alin. (2) din Constituţia României, republicată, şi art. 5 din Codul penal”.
Prin urmare, rămân aplicabuile doar termenele generale de prescripție prevăzute de art.154 alin. 1 C.pen., care se calculează potrivit art. 154 alin. 2, 3 și 4 C.pen.
În cauză, termenul de prescripție de 5 ani aplicabil pentru infracțiunea prev. de art. 268 alin. 1 C.pen., se calculează de la data săvârșirii faptei, respectiv de la data de 18.06.2014, astfel că instanța constată că termenul de prescripție a răspunderii penale aplicabile infracțiunii prev. de art. 268 alin 1 C.pen. pentru care a fost trimis în judecată inculpatul #### ######## s-a împlinit la data de 17.06.2019.

Se constată că, în baza art. 18 C.pr.pen., inculpatul #### ########, asistat de apărător, a solicitat continuarea procesului penal, iar în concluzile asupra fondului a solicitat achitarea sa în temeiul art. 16 lit. b) teza a II-a C. pr. pen. #### de subliniat că, prin solicitarea de continuare a procesului penal, inculpatul înțeleg să renunțe la beneficiul prezumției de nevinovăție, prev. de art. 4 C.pr.pen.
Analizând întreg probatoriul administrat, instanța reține că plângerea formulată de #### ######## împotriva cetăţeanului elveţian ######### #### #### a fost înregistrată la Parchetul de pe lângă Judecătoria Constanţa la data de 18.06.2014,  sub numărul de dosar ####/P/2014, iar cercetările s-au efectuat in rem sub aspectul săvârşirii infracţiunilor de fals în înscrisuri sub semnătură privată, uz de fals şi fals în declaraţii, fapte prev. de art. 322 alin. 1 din C.P., art. 323 alin. 1 din CP. şi art. 326  din CP.
În esență, din cuprinsul actului de sesizare rezultă faptul că la data de 11.02.2018, ## ###### ######## Srl (administrată de #### ########) a încheiat în ####### un înscris reprezentând  o garanție față de societatea Iberdrola Renovables Sa (administrată de ######### #### ####)  privind neîndeplinirea corespunzătoare a unor obligații ce i-ar fi revenit, dând dreptul acestei din urmă societăți să se îndrepte împotriva oricăror afiliați, printre care se număra și Eolica ######## Srl .
Inculpatul #### ######## a arătat că, în calitatea pe care o deținea la acea dată, a fost solicitat de ######### #### #### să semneze o scrisoare de solidaritate ca angajament colateral al contractului de investiții (intitulată Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability), care implica societățile Eolica ######## Schweiz Ag și Iberdrola Renovables Sa ######,  având ca obiect dezvoltarea de către Eolica ######## Srl și achiziționarea, ulterior, a aproximativ 50 de parcuri eoliene cu o capacitate instalată de 1500 MW, în ########-#######.
În anul 2014, după înregistrarea insolvenșei societății Eolica ######## Srl, societatea Iberdrola Renovables Sa s-a înscris la masa credală a ###### ######## SRL cu suma de 11.000.000 euro, achitată de Eolica ######## Schwiz Ag, temeiul de drept reprezentându-l înscrisul intitulat Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability.
Cu această ocazie, #### ######## susține că a constatat că acel înscris purta semnătura sa și a înțeles să o conteste (formulând plângerea penală împotriva numitului ######### #### ####, ce a făcut obiectul dosarului penal înregistrat la Parchetul de pe lângă Judecătoria Constanța sub nr. ####/P/2014), argumentând că semnăturile nu-i aparțin, la data semnării documentului (11.02.2008) - presupus a fi semnat în #######, el neparticipând din motive medicale.
Cu privire la dosarul penal nr. ####/P/2014, la data de 06.06.2017, prin ordonanţa procurorului a fost dispusă clasarea cauzei privind săvârşirea infracţiunilor de fals în înscrisuri sub semnătură privată, uz de fals şi fals în declaraţii, fapte prev. de art. 322 alin. 1 din CP., art. 323 alin. 1 din CP. şi art. 326  din CP., în temeiul art. 16 alin. 1 lit. a din C.P.P (faptele nu există).
Anterior clasării cauzei, Tribunalul Constanţa, Secţia a Il-a Civilă, având pe rol dosarul cu numărul ####/118/2014, prin încheirea de şedinţă din data de 26.09.2014 a dispus efectuarea unei expertize criminalistice în care să se stabilească dacă semnăturile de pe documentul Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability, indicate de #### ######## ca fiind false, au fost executate de acesta sau nu. Cu privire la acest aspect a fost întocmit de către Institutul Interjudeţean de Expertize Criminalistice Bucureşti, Raportul de ######### Criminalistică nr. 161 din 07.05.2015.
Din constatările și concluziile raportului rezultă faptul că înscrisul în litigiu, intitulat Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability,este întocmit pe trei coli de hârtie de format A4, redactat în limba engleză și listat pe o singură parte a fiecărei file componente, iar  cele şase semnături încadrate în chenare cu creion, de pe a doua filă a înscrisului  au fost executate de numitul #### ########.
De menționat este și faptul că, ulterior dispunerii soluției clasării în dosarul ####/P/2014 (motivarea principală a clasării gravitând în jurul concluziilor raportului de expertiză criminalistică individualizat mai sus), persoana vătămată din dosar, #### ########, a uzat de instrumentul juridic al plângerii împotriva soluției de netrimitere în judectă, astfel cum este prevăzut de art. 340 din C.proc.pen., iar în considerentele încheierii nr ###/19.03.2018 (dosar #####/212/2017), judecătorul de cameră preliminară din cadrul Judecătoriei Constanța, a menționat următoarele:
”Cu privire la aspectele invocate de petent conform cărora nu putea semna deoarece era internat, se constată că acesta a fost internat până la data de 10.12.2017, fiind sub tratament în perioada 01-15.02.2008, perioadă în care se putea deplasa pentru a semna înscrisul.”
De asemenea, în considerentele deciziei civile nr ## dată în 22.02.2016, în dosarul ####/118/2013/a17,  a Curții de Apel Constanța, privitor la poziția numitului #### ########, în raport cu același înscris (Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability), se menționează următoarele:
”Prin încheierea de ședință din 26.09.2014 s-a dispue efectuarea unei expertize grafoscopice ca să stabilească dacă semnăturile încadrate în chenar pe pagina numerotată cu 3 din cuprinsul înscrisului intitulat Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability au fost executate de dl #### ########. Concluzia expertizei a fost că cele șase semnături încadrate în chenar cu creion de pe a doua filă a înscrisului aparțin acestuia. La concluziile expertizei, părțile nu au făcut obiecțiuni. ####, în apel, contestatorul (#### ########) prezintă noi argumente prin care contestă conținutul Scrisorii de recunoaștere. Toate acestea nu pot fi primite în apel, deoarece pe fondul cauzei, fiind prezent, și-a exprimat o altă poziție. Astfel, la termenul de judecată din 21.01.2015, i s-a prezentat documentul în original și depus apoi la dosar în vederea expertizării.”
În data de 20.12.2019, fiind audiat în calitate de suspect, în prezența avocatului ales, #### ######## a negat comiterea faptei de inducerea în eroarea a organelor judiciare, susţinând, în continuare, că semnăturile de pe documentul Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability din 11.02.2008, indicate ca fiind executate de el, sunt false.(f.17-18)
Similar a procedat și cu ocazia audierii în calitate de inculpat, la data de 16.04.2021. (f.20-21). Astfel, inculpatul a detaliat relațiile comerciale derulate între societățile pe care el și reclamantul le administrau la momentul încheierii presupusului act ale cărui semnături au fost contestate, precum și litigiile civile actuale, derulate în plan național și internațional între respectivele societăți.
Cu toate acestea, inculpatul nu a furnizat probe concludente care să confirme ipoteza imposibilității sale fizice (datorate internării medicale) de a se deplasa în țară sau în #######, pentru semnarea, la data de 11.02.2008, a documentului intitulat Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability. De asemenea înscrisurile anexate de inculpat nu pot conduce la alte concluzii decât cele formulate în Raportul de ######### Criminalistică nr. 161 din 07.05.2015.
Fiind audiat în cursul judecății, inculpatul #### ######## a declarat că în data de 11.02.2008 a fost încheiat un contract de investiție între ######### ########## S.A. ###### și Eolica ######## #######, reprezentată de #### ######### ####. După acest contract de investiție în valoare de 2 miliarde de euro, partea civilă, unilateral, trimite către ######### ########## S.A. o scrisoare de răspundere solidară care obliga toate firmele din grup la plata unei clauze penale în valoare de 400 de milioane euro.
Inculpatul a precizat că acea scrisoare are vicii de formă și de conținut care îl fac să se îndoiască de autenticitatea actului, întrucât nu respectă formalismul pe care partea civilă îl aplica în semnarea documentelor oficiale ale Eolica ######## #######. În plus, aceasta scrisoare ar exista în trei forme, una care are doar semnătura părții civile pe ultima pagină, una care are semnătura părții civile și inițializarea pe fiecare pagină și una care cuprinde și semnăturile mele. Exemplarul original s-a aflat în posesia ######### ########## S.A. care a depus acea scrisoare în anul 2014 în cadrul insolvenței ###### ######## SRL #######.
În arhiva pusă la dispoziție de autoritățile elvețiene nu a fost identificat orginalul acestei scrisori. Originalul părții civile nu a fost găsit și nu a fost pus la dispoziția autorităților pentru a stabili autenticitatea acesteia. S-a mai menționat că nu exisă în evidențele holdingului eșvețian sau celor 11 firme din #######, niciun document sau schimb de emailuri referitoare la discuții sau dezbateri cu privire la această scrisoare și nici de către avocații societăților de la vremea respectivă, fiind vorba totuși de un document ce te făcea susceptibil de a plăti o penalizare de 400 de milioane de euro.
În ce privește constatarea din raportul de expertiză criminalistică, inculpatul #### ######## a precizat că semnăturile au fost efectuate de către mine, arătând că în continuare contestă acel aspect pentru că în noiembrie 2007 a suferit un grav accident de circulație, a stat 3 luni în spital și a discutat cu specialiști internaționali care au observat că acele semnături sunt perfecte, identice, în condițiile în care la acea vreme a avut mâna imobilizată, iar posibilitatea ca semnătura să fie identică este foarte mică.
Inculpatul a menționat că era puțin probabil să existe o scrisoare de angajare a răspunderii unor SRL-uri din #######, fără să fi existat o discuție în prealabil, în condițiile în care contractul de investiție a fost negociat 6 luni și este exhaustiv, are 230 de pagini, iar la 8 zile după acesta se emite această scrisoare prin care se angajează răspunderea societăților pentru 400 de milioane de euro. Totodată, s-a arătat că nu a existat nicio împuternicire pentru semnarea respectivei scrisori.
A mai precizat inculpatul că la momentul respectiv a solicitat o contraexpertiză la nivel internațional, pentru a se analiza hârtia, cerneala, întrucât partea civilă folosea un singur tip de hârtie de la un singur distribuitor, pentru a se putea stabili dacă e autentică și data la care a fost întocmită.
Totodată, inculpatul a precizat că nu își amintește de ce nu a formulat obiecțiuni la concluziile raportului de expertiză criminalistică prin care s-a constatat că semnăturile îi aparțin.
Fiind audiată în cursul judecății, partea civilă #### ######### #### a declarat că în ce privește scrisoarea respectivă, din câte cunoaște, a fost efectuată o expertiză în urma căreia expertul a ajuns la concluzia că a fost semnată atât de partea civilă, cât și de inculpat. A precizat că nu își amintește dacă inculpatul a semnat scrisoarea în prezența sa, având în vedere că au trecut 14 de ani de atunci.
A mai menționat partea civilă că această scrisoare a fost semnată în 2007, dar nu poate preciza exact și nici nu își amintește unde a fost semnată, presupunând că scrie pe aceasta locul semnării. A precizat că această scrisoare a fost semnată la câteva zile după contractul de investiții cu Iberdrola, iar acel contract a fost semnat în mod cert în februarie 2008. Cel mai probabil, partea civilă a semnat scrisoarea respectivă la sediul Iberdrola din ######, probabil în 3 exemplare.
Analizând întreg probatoriul administrat în cauză, instanța reține că între inculpatul #### ######## și partea civilă #### ######### #### au existat anumite relații comerciale, printre care și încheierea unui contract de investiții între ######### ########## S.A. ###### și Eolica ######## #######, reprezentată de #### ######### ####, după care, la data de 11.02.2008 a fost semnată o scrisoare de garanție intitulată Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability.
Se constată că inculpatul a contestat acest înscris ca fiind fals, formulând la data de 18.06.2014 o plângere penală împotriva părții civile #### ######### ####.
Ulterior, între părți au existat numeroase litigii, însă relevant în cauză este litigiul care a avut ca obiect insolvența debitoarei S.C. ###### ######## S.R.L. În cadrul acestui litigiu, inculpatul #### ######## a contestat semnăturile sale de pe acea scrisoare de garanție, motiv pentru care judecătorul sindic din cadrul Tribunalului Constanța a dispus efectuarea unei expertize criminalistice, fiind întocmit raportul de expertiză criminalistică nr. 161/07.05.2015 emis de Laboratorul Interjudețean de Expertize Criminalistice București, prin care s-a stabilit că cele șase semnături încadrate în chenare cu creion, de pe a doua filă a înscrisului au fost executate de numitul #### ########. #### important de menționat că, potrivit încheierilor de ședință din dosarul ####/118/2014 în care s-a dispus efectuarea raportului de expertiză, inculpatul #### ######## nu a formulat obiecțiuni și nu a solicitat efectuarea unei noi expertize.
În continuare, pe baza acestui raport de expertiză, organele de urmărire penală au dispus clasarea cu privire la plângerea formulată de inculpatul #### ######## împotriva părții civile #### ######### #### în legătură cu pretinsele infracțiuni de fals, iar, în plus, inculpatul a formulat și plângere împotriva soluției de clasare, care a fost respinsă prin încheierea judecătorului de cameră preliminară nr. 246/19.03.2018 (dosar nr. #####/212/2017).
În consecință, odată cu respingerea plângerii împotriva soluției de clasare, concluziile raportului de expertiză criminalistică, astfel cum au fost reținute în considerentele instanțelor, au căpătat putere de lucru judecat, mai ales în condițiile în care nu au fost contestate de inculpat la momentul respectiv, motiv pentru care la acest moment procesual nu mai pot fi contestate, cel puțin nu în actualul cadru procesual, ci, eventual, pe calea unei revizuiri.
Chiar dacă realitatea faptică ar fi alta, conform celor susținute de inculpatul #### ########, până la o eventuală revizuire a hotărârilor anterioare, acestea au autoritate de lucru judecat definitivă, motiv pentru care prevalează adevărul juridic, stabilit de instanțe pe baza probelor administrate.
Totodată, referitor la apărările inculpatului în sensul că, din cauza unor afecțiuni medicale, s-ar fi aflat în imposibilitate obiectivă de a semna acea scrisoare de garanție, pe lângă faptul că aceste apărări nu pot fi analizate în cauza dedusă judecății, întrucât excedează limitelor și obiectului dedus judecății, totuși, acestea au fost invocate și au fost avute în vedere de judecătorul de cameră preliminară care a respins plângerea împotriva soluției de clasare, prin urmare, nu mai pot fi repuse în discuție.
În orice caz, trebuie subliniat că inculpatul nu a propus alte probe noi în susținerea apărărilor sale, bazându-se doar pe afirmații, care au fost analizate anterior de instanțe, și pe probabilități fără susținere probatorie.
În drept, sub aspectul laturii obiective, elementul material al infracțiunii de inducerea în eroare a organelor judiciar, prev. de art. 268 alin. 1 C.pen., constă în sesizarea penală, făcută prin denunț sau plângere, cu privire la existența unei fapte prevăzute de legea penală ori în legătură cu săvârșirea unei asemenea fapte de către o anumită persoană, cunoscând că aceasta este nereală.
În contextul probelor administrate, instanța reține că fapta inculpatului #### ########, care, la data de 18.06.2014, a formulat o plângere penală la Parchetul de pe lângă Judecătoria Constanța împotriva persoanei vătămate ######### #### ####, cetățean elveţian,  în care îl acuza pe acesta de săvârşirea infracţiunilor de fals în înscrisuri sub semnătură privată, prev. de art.322 alin. (1) din C.P., uzul de fals, prev. de art. 323 alin.(1) din C.P. şi falsul în declaraţii, prev. de art. 326 din C.P., prin contrafacerea semnăturii numitului #### ########, pe documentul intitulat Letter Of Acknowledgement Of Joint And Several Liability din 11.02.2008, urmată de folosirea acelui înscris, de către același ######### #### ####, în relațiile cu instituțiile publice implicate în litigiul civil ivit între părțile semnatare ale înscrisului precum și de declararea în mod fals cu privire la autenticitatea înscrisului în fața instanțelor judecătorești,  cunoscând că aceste fapte sunt nereale (astfel cum rezultă din concluziile Raportului de expertiză criminalistică nr. 161/07.mai.2015, emis de Laboratorul Interjudețean de Expertize Criminalistice București, cu privire la autenticitatea și apartenența semnăturilor reclamate ca fiind contrafăcute) se circumscrie elementului material al infracțiunii de inducerea în eroare a organelor judiciare.
Urmarea imediată constă în crearea unei stări de pericol pentru buna desfăşurare a activităţii de înfăptuire a justiţiei, iar legătura de cauzalitate rezultă din materialitatea faptei, față de împrejurarea că este o infracțiune de pericol concret.
Mijloacele insidioase prin care organele judiciare sunt determinate să efectueze investigaţii ori să desfăşoare anumite proceduri de verificare a veridicităţii acestora presupun o risipă de timp, energie, personal şi resurse în instrumentarea unor cauze sortite din start eşecului. Mai mult, ele pot determina chiar efectuarea unor acte procedurale care presupun restrângerea exercitării unor drepturi.
Sub aspectul laturii subiective, atitudinea psihică a inculpatului faţă de faptă şi de urmările acesteia îmbracă forma vinovăţiei în modalitatea intenţiei indirecte, conform art. 16 alin. (3) lit. b) din Codul penal, întrucât acesta a prevăzut rezultatul socialmente periculos al faptelor sale și, deși nu l-a urmărit, a acceptat posibilitatea producerii acestuia.
În acest sens, se constată că inculpatul nu a urmărit producerea stării de pericol pentru buna desfășurare a înfăptuirii justiției, ci, mai degrabă, a urmărit înlăturarea acelei scrisori de garanție din circuitul civil, cu consecințe ce s-ar fi răsfrâns în litigiile civile dintre părți, dar și față de apărările echivoce ale acestuia, astfel că instanța reține forma de vinovăției a intenției indirecte.
#### de considerentele expuse anterior, instanța constată că fapta există, constituie infracțiune și a fost săvârșită cu vinovăție de inculpatul #### ########, astfel că solicitarea de achitare este neîntemeiată.
Cu toate acestea, față de împlinirea termenului de prescripție a răspunderii penale la data de 17.06.2019, astfel cum a fost analizat anterior, instanța, în baza art. 396 alin. 1 și 6 C.pr.pen. rap. la art. 16 alin. 1 lit. f) C.pr.pen. cu ref. la Deciziile CCR nr. 297/26.04. 2018 și nr. 358/26.05.2022 și cu ref. la decizia HP nr. 67/2022, va înceta procesul penal față de inculpatul #### ########, cu privire la infracțiunea de inducerea în eroare a organelor judiciare (fapta din 18.06.2014), prev. de art. 268 alin. 1 C.pen. cu ref. la art. 5 C.pen., întrucât a intervenit prescripția răspunderii penale.

În ceea ce privește latura civilă a cauzei, se constată că prin cererea depusă la dosar la data de 09.08.2021 (în cursul procedurii de cameră preliminară), numitul #### ######### #### s-a constituit parte civilă cu suma de 500.000 euro, reprezentând prejudiciul moral suferit ca urmare a săvârșirii infracțiunii de inducere în eroare a organelor judiciar, precum și cheltuieli de judecată.
În drept, potrivit art. 25 alin. 1, art. 397 alin. 1 C.pr.pen. instanţa se pronunţă prin aceeaşi hotărâre atât asupra acţiunii penale, cât şi asupra acţiunii civile.
Potrivit dispoziţiilor art. 1349 Cod civil: „ (1) Orice persoană are îndatorirea să respecte regulile de conduită pe care legea sau obiceiul locului le impune şi să nu aducă atingere, prin acţiunile ori inacţiunile sale, drepturilor sau intereselor legitime ale altor persoane. (2) Cel care, având discernământ, încalcă această îndatorire răspunde de toate prejudiciile cauzate, fiind obligat să le repare integral”.
Conform dispoziţiilor art. 1357 Cod civil: „(1) Cel care cauzează altuia un prejudiciu printr-o faptă ilicită, săvârşită cu vinovăţie, este obligat să îl repare. (2) Autorul prejudiciului răspunde pentru cea mai uşoară culpă”.
De asemenea, potrivit dispozițiilor art. 1381 Cod civil, „orice prejudiciu dă dreptul la reparație. Dreptul la reparație se naște din ziua cauzării prejudiciului, chiar dacă acest drept nu poate fi valorificat imediat (...)”.
Aşadar, potrivit acestor texte de lege, condiţiile care sunt cerute pentru exercitarea acţiunii civile în procesul penal sunt: i) să existe o faptă ilicită constând într-o infracţiune, infracţiunea reprezentând temeiul atât al răspunderii penale cât şi al răspunderii civile; ii) infracţiunea să fi produs un prejudiciu material sau moral; prejudiciul, trebuie să fie cert, să nu fie reparat încă, să fie actual.
În cauză se constată că aceste condiții sunt îndeplinite, prejudiciul fiind cert, inculpatul neachitând paguba creată prin săvârșirea infracțiunii; iii) să existe o legătură de cauzalitate între infracţiunea săvârşită şi prejudiciul produs; iv) să existe vinovăţia autorului în producerea prejudiciului; criteriile de apreciere a vinovăției civile constau în împrejurările în care s-a produs prejudiciul, străine de persoana autorului faptei; v) să existe o constituire legală de parte civilă în procesul penal, cu excepția cazului în care acțiunea civilă este exercitată din oficiu.
Existența faptei ilicite de inducere în eroare a organelor judiciar, constând în plângerea penală formulată de inculpatul #### ######## împotriva părții civile #### ######### #### cu privire la anumite infracțiuni de fals, cunoscând că aspectele reclamate sunt nereale, vinovăția autorului și existența legăturii de cauzalitate rezultă din analiza elementelor constitutive ale infracțiunii, astfel cum au fost expuse anterior.
Dreptul la reparație se naște de la data cauzării prejudiciului, chiar dacă acest drept nu poate fi valorificat imediat. În ceea ce privește întinderea reparației, răspunderea delictuală a inculpatului este guvernată de principiul reparării integrale a prejudiciului produs prin infracțiune însă în limitele în care partea civilă a exercitat acțiunea civilă în procesul penal. Despăgubirea acordată părții civile trebuie să cuprindă pierderea suferită de cel prejudiciat (damnum emergens), precum și câștigul pe care în condiții obișnuite partea civilă ar fi putut să îl realizeze și de care a fost lipsit (lucrum cessans), precum și cheltuielile făcute pentru evitarea sau limitarea prejudiciului.
Repararea prejudiciului se face potrivit dispozițiilor civile fie în natură, fie prin echivalent bănesc, atunci când repararea în natură nu este posibilă în totul sau în parte. În ceea ce privește despăgubirea bănească, ea poate fi stabilită de instanță, fie în modalitatea plății unei sume globale de bani, fie prin plata unor rate periodice. În ipoteza în care prejudiciul are caracter de continuitate, despăgubirea se acordă sub forma unor prestații periodice.
În ceea ce privește prejudiciul moral cauzat printr-o infracțiune, instanța reține că pot fi acordate despăgubiri pentru restrângerea posibilităților de viață familială și socială, precum și pentru prejudiciul de agrement, dar și pentru alte atingeri ale drepturilor nepatrimoniale inerente personalității oricărui subiect de drept. Prejudiciile nepatrimoniale, denumite și daune morale constituie acele consecințe dăunătoare care nu pot fi evaluate în bani, deci cu conținut neeconomic și care rezultă din atingerile și încălcările drepturilor personale nepatrimoniale. Asemenea consecințe pot fi durerile fizice, psihice, afective, atingerile aduse onoarei, cinstei și demnității.
#### cuantificarea prejudiciului moral nu este supusă unor criterii legale de determinare, daunele morale se stabilesc prin apreciere, ca urmare a aplicării criteriilor referitoare la consecințele negative suferite de cei în cauză, în plan psihic și afectiv, importanța valorilor lezate, măsura în care acestea au fost lezate.
În privința daunelor morale, s-a constatat de către prima instanţă că Înalta ##### de Casație și Justiție, prin Decizia nr. ####/09.07.2019 a stabilit: „spre deosebire de despăgubirile pentru daune materiale, care se stabilesc pe bază de probe, despăgubirile pentru daune morale se stabilesc pe baza evaluării instanței de judecată. În cazul infracțiunilor contra persoanei, evaluarea despăgubirilor pentru daune morale- în scopul de a nu fi una pur subiectivă sau de a nu tinde către o îmbogățire fără just temei - trebuie să țină seama de suferințele fizice și morale susceptibil în mod rezonabil a fi fost cauzate prin fapta săvârșită de inculpat, precum și de toate consecințele acesteia, relevate de actele medicale ori de alte probe administrate. Răspunderea civilă delictuală este guvernată de principiul reparării integrale a prejudiciului material și moral cauzat prin fapta săvârșită si, prin urmare, cuantumul despăgubirilor nu poate fi limitat în raport cu posibilitățile de plată ale inculpatului”.
S-a reţinut că practica judiciară în materie este constantă, în sensul că daunele morale nu reprezintă o reparare a prejudiciului, ci ele au rolul de a compensa respectivul prejudiciu. Astfel, daunele morale acordate urmăresc să asigure persoanei vătămate o alinare pentru trauma psihică suferită.
Cu privire la existența prejudiciului moral suferit de partea civilă, din audierea părții civile și a martorului ###### ##### reiese că partea civilă a fost afectată psihic de plângerea penală formulată împotriva sa de către inculpatul #### ########, aceasta precizând că „a fost furios, consternat și nu numai, dar a afectat și afacerile firmei sale, pentru că cel puțin un client al său din ######## a fost informat despre această plângere.
Martorul ###### ##### a menționat că a aflat despre această plângere chiar de la partea civilă, care era stresat de această situație și ar fi fost afectat și în relațiile comerciale pentru că nu mai avea vitalitate, apreciind că ar pierdut și potențiali clienți din cauza acestei acuzații. Martorul a mai precizat că a aflat despre această acuzație în anul 2018.
Din analiza probelor administrate pe latura civilă a cauzei, instanța reține că partea civilă a fost afectată psihic, într-o oarecare măsură, de plângerea penală pe care inculpatul a formulat-o împotriva sa, însă se constată că suferința morală nu a fost de o intensitate ridicată, ci, mai degrabă, de o intensitate normală, inerentă oricărei persoane care se simte nedreptățită atunci când este acuzată de săvârșirea unei fapte penale în mod nereal.
Totodată, se constată că partea civilă nu a dovedit în ce mod i-au fost afectate, în concret, relațiile comerciale și afacerile cu clienții prin formularea acestei plângeri penale împotriva sa, fiind menționat doar că aceasta „nu mai avea vitalitate”.
Instanța are în vedere și înscrisurile în circumstanțiere depuse la dosar de partea civilă, din care rezultă că aceasta este o persoană cu studii superioare, bine integrată în societate și implicat în mediul de afaceri, aspecte personale care pot contura existența unui prejudiciu moral suferit de partea civilă prin formularea unei plângeri penale împotriva sa pe nedrept.
În consecință, instanța constată că partea civilă #### ######### #### a suferit un prejudiciu moral prin săvârșirea infracțiunii de inducerea în eroare a organelor judiciare de către inculpatul #### ########, însă suferința psihică este de o intensitate redusă, astfel că suma de 500.000 de euro pretinsă de partea civilă este disproporționată pentru compensarea prejudiciului moral suferit, context în care, instanța apreciază că suma de 2.000 euro este justă și echivalentă pentru repararea prejudiciului moral, fără ca aceasta să constituie o îmbogățire fără justă cauză.
În consecință, în temeiul art. 397 alin. 1 C.pr.pen. rap. la  art. 19 și art. 25 alin. 1 C.pr.pen., cu aplic. art. 1349, art. 1357 și urm. C.civ., instanța va admite în parte acțiunea civilă și va obliga inculpatul #### ######## la plata către partea civilă #### ######### #### la plata sumei de 2.000 de euro, în echivalentul în lei la cursul BNR de la data plăți, cu titlu de compensație pentru prejudiciul moral suferit.
În ceea ce privește cheltuielile judiciare, în baza art. 275 alin. 3 C.pr.pen., față de soluția de încetare a procesului penal ca urmare a intervenției prescripției răspunderii penale, cheltuielile judiciare vor rămâne în sarcina statului.
Totodată, se constată că prin cererea de constituire de parte civilă s-au solicitat și cheltuielile judiciare, însă nu a fost depusă nicio probă în dovedirea acestora, motiv pentru care, în baza art. 276 alin. 6 C.pr.pen., va respinge ca neîntemeiată cererea părții civile privind plata cheltuielilor judiciare.

PENTRU ACESTE MOTIVE,
ÎN NUMELE LEGII,
HOTĂRĂȘTE:

În baza art. 396 alin. 1 și 6 C.pr.pen. rap. la art. 16 alin. 1 lit. f) C.pr.pen. cu ref. la Deciziile CCR nr. 297/26.04. 2018 și nr. 358/26.05.2022 și cu ref. la decizia HP nr. 67/2022, încetează procesul penal față de inculpatul #### ######## (fiul lui ####### şi #####, născut la data de ########## în #### ######, ### ######, cu domiciliu stabil în #### #########, str. Pescarilor, nr. 63D - 63E, Jud. #########, posesor al CI. ##### ## ### ######, C.N.P. #############), cu privire la infracțiunea de inducerea în eroare a organelor judiciare (fapta din 18.06.2014), prev. de art. 268 alin. 1 C.pen. cu ref. la art. 5 C.pen., întrucât a intervenit prescripția răspunderii penale.
În baza art. 397 alin. 1 C.pr.pen. rap. la  art. 19 și art. 25 alin. 1 C.pr.pen., cu aplic. art. 1349, art. 1357 și urm. C.civ., admite în parte acțiunea civilă și obligă inculpatul #### ######## la plata către partea civilă #### ######### #### (identificat prin pașaport ##### ######## eliberat de ######## Canadei din ##### și CI ##### ######## eliberat de autoritățile elvețiene din ######, cu domiciliul procesual ales la Cab. Av. ###### ######## #######, în #### ####### ### #, sector 3, București) la plata sumei de 2.000 de euro, în echivalentul în lei la cursul BNR de la data plăți, cu titlu de compensație pentru prejudiciul moral suferit.
În baza art. 275 alin. 3 C.pr.pen., cheltuielile judiciare vor rămâne în sarcina statului.
În baza art. 276 alin. 6 C.pr.pen., respinge ca neîntemeiată cererea părții civile privind plata cheltuielilor judiciare.
Cu drept de apel în termen de 10 zile de la comunicare. Cererea de apel se depune la Judecătoria Constanța.
Pronunțată prin punerea soluției la dispoziția părților prin mijlocirea grefei instanței astăzi, 07.08.2023.

Președinte,           Grefier,
##### #####-########    ######## ###### #######

Red. #### G.C.C-07.08.2023/2ex.
Tehnored. ##### M.M.M.